Справа № 160/6194/20
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2020 року Справа № 160/6194/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В., розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач), в якій просить:
В обгрунтування позовну зазанчено, що позивачу листом від 20.01.2020 року № 492/03.05-17 відмовлено у призначенні пенсії за віком. У наданій відповіді ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зазначено, що за наданими документами відсутній необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком, зокрема, було зазначено, що позивачу необхідно додатково надати документи, що підтверджують період роботи в колгоспі "Аврора" з 01.01.1990 по 31.12.1998 роки, оскільки в архівній довідці №335/01-25 від 06.09.2019 року не зазначено де встановлений мінімум роботи в колгоспі, а де фактично відпрацьовані трудодні, також не вказано в чому вимірюється трудовий стаж. Проте позивачем під час звернення з заявою до відповідача про призначення пенсії було надано копію трудової книжки, в якій наявні всі записи, що необхідні для підтвердження страхового стажу позивача. Зокрема, в трудовій книжці вчинено записи про роботу позивача в колгоспі "Аврора" з 01.01.1990 по 01.03.2000 роки, які відповідачем взагалі було проігноровано.
Позивач зазначає, що неоднаразово звертався до відповідача з заявами про призначення пенсії, проте, останній системно ігнорує трудову книжку, на підставі записів якої позивач має право на зарахування відповідного стажу та призначення пенсії за віком з моменту досягнення пенсійного віку.
Ухвалою суду від 10.06.2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
Представник ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надав відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років за наявності страхового стажу не менш, як 26 років. Відповідно до наданих позивачем документів, загальний страховий стаж складає 21 рік 09 місяців 22 дня (на дату звернення), при необхідному - 26 років. Враховуючи викладене, права на пенсію у позивач немає, оскільки відсутній необхідний трудовий стаж.
Виходячи з положень пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд адміністративної справи здійснено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до сервісного центру ГУ ПФУ в Дніпропетровській області Магдалинівського відділу обслуговування громадян з заявою від 09.01.2020 року про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та надав документи для призначення пенсії.
Листом №492/03.05-17 від 20.01.2020 року відповідач повідомив, що за результатами розгляду заяви від 09.01.2020 року та наданих документів для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років за наявності страхового стажу не менш як 26 років. Страховий стаж позивача складає - 21 рік 09 місяців 22 дні. З метою визначення права на пенсію за віком, позивачу необхідно додатково надати документи, що підтверджують період роботи в колгоспі "Аврора" з 01.01.1990 по 31.12.1998 роки, оскільки в архівній довідці №335/01-25 від 06.09.2019 року не вказано, у чому вимірюється трудовий стаж (а.с. 8-9).
16.03.2020 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із листом - проханням про перегляд документів в призначенні пенсії та просив вказати, які саме документи необхідно додатково подати для перерахунку пенсії (а.с. 26-27).
03.04.2020 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області управління обслуговування громадян Магдалинівського відділу обслуговування громадян з листом -проханням для роз`яснення того, чому відповідачем були прийняті документи які не відповідають сучасним вимогам (а.с.28).
Листом №2836/03-16 від 18.05.2020 року ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надано аналогічну відповідь на звернення позивача, яка зазначена у листі №492/03.05-17 від 20.01.2020 року (а.с. 29-30).
Позивач, не погодившись з відмовою відповідача щодо не зарахованого трудового стажу позивача період роботи в колгоспі "Аврора" з 01.01.1990 по 01.03.2000 роки, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У статті 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон №1058).
Відповідно до частин 1-3 статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з вимогами статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Як встановлено статтею 62 Закону № 1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до статті 62 Закону № 1788 постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок № 637).
Пунктами 1, 2 Порядку № 637 визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637.
Судом досліджено копію трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_3, в якій містяться записи:
- № 1 від 01.07.1977 року - прийнятий в члени колгоспу «Аврора» Магдалинівського району, на посаду різноробочого (протокол загальних зборів за 1977 рік);
- № 2 від 01.03.1980 року - переведений водієм у колгосп «Аврора» (протокол № 2 від 01.03.1980 року).
- №3 від 01.03.2000 року - звільнений з членів КСП «Аврора» за власним бажанням, згідно заяви про звільнення (наказ №3 від 01.03.2000 року).
Вказані записи скріплено печатками колгоспу.
У трудовій книжці позивача також зазначено про фактично виконаний та встановлений мінімум трудової участі в господарстві, тобто кількість вироблених трудоднів, а саме зазначено, що позивач відпрацював:
- за 1977 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 80, при встановленому мінімумі - 65;
- за 1978 рік - служба в СА,
- за 1979 рік - служба в СА,
- за 1980 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 154, при встановленому мінімумі - 260;
- за 1981 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 266, при встановленому мінімумі - 260,
- за 1982 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 325, при встановленому мінімумі - 280,
- за 1983 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 321, при встановленому мінімумі - 280,
- за 1984 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 331, при встановленому мінімумі - 280,
- за 1985 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 291, при встановленому мінімумі - 280,
- за 1986 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 281, при встановленому мінімумі - 280,
- за 1987 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 303, при встановленому мінімумі - 280,
- за 1988 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 288, при встановленому мінімумі - 280,
- за 1989 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 301, при встановленому мінімумі - 280,
- за 1990 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 322, при встановленому мінімумі - 280,
- за 1991 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 335, при встановленому мінімумі - 280,
- за 1992 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 285, при встановленому мінімумі - 280,
- за 1993 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 301, при встановленому мінімумі - 280,
- за 1994 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 258, при встановленому мінімумі - 250,
- за 1995 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 280, при встановленому мінімумі - 345,
- за 1996 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 293, при встановленому мінімумі - 280,
- за 1997 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 288, при встановленому мінімумі - 280,
- за 1998 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 254, при встановленому мінімумі - 250,
- за 1999 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 309, при встановленому мінімумі - 250.
- за 2000 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 52 (до 01.03.2000 року).
Отже, судом встановлено, що позивач фактично у спірний період відпрацював в повному обсязі необхідну кількість мінімумів трудової участі за рік.
На підтвердження обставин щодо роботи у колгоспі «Аврора», позивачем надано та судом досліджено копію архівної довідки №335/01-25 від 06.09.2019 року оформленої керівником КУ "Трудового архіву Магдалинівського району" Магдалинівської районної ради" та рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу від 18.11.2019 року у справі №179/1760/19 (набрало законної сили 19.12.2019 року), якими підтверджується факт роботи ОСОБА_1 у колгоспі «Аврора» (а.с. 15-20).
Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивач у спірний період (з 01.01.1990 по 31.12.1998 роки) дійсно відпрацював у колгоспі "Аврора" необхідну кількість трудоднів.
Відповідно до пункту 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Отже, відмова позивачу у не зарахуванні періоду роботи в колгоспі "Аврора" з 01.01.1990 року по 31.12.1998 року, з посиланням на те, що в архівній довідці №335/01-25 від 06.09.2019 року не вказано у чому вимірюється трудовий стаж є неправомірною, оскільки саме трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника та на підставі трудової книжки визначається трудовий стаж позивача за спірний період.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
З огляду на зазначене, слід дійти висновку, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Таким чином, суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області протиправно не було зараховано позивачу до його стажу період роботи з 01.01.1990 року по 31.12.1998 року у колгоспі «Аврора», що на переконання суду, є безумовною підставою для зобов`язання відповідача зарахувати до стажу вказаний період.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи, зокрема, за наявності страхового стажу з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.
З долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що позивачу виповнилось 60 років 27.10.2019 року; на час звернення з заявою про призначення пенсії (09.01.2019 року) позивач мав загальний стаж, з урахуванням протиправно невизнаного періоду роботи в колгоспі «Аврора» (з 01.01.1990 по 31.12.1998 роки) - більше 26 років.
Згідно зі статтею 45 Закону №1058 пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Враховуючи те, що позивач досяг 60-річного віку 27.10.2019 року , має трудовий стаж більше 26 років та звернувся за призначенням пенсії протягом 3-х місяців з дня досягнення пенсійного віку (09.01.2020 року), суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію з 28.10.2019 року (з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку).
В позовних вимогах позивач просить визнати протиправними дії щодо незарахування до трудового стажу періоду з 01.01.1990 року по 01.03.2000 року. Проте, при дослідженні долучених до матеріалів справи доказів судом встановлено, що відповідачем не зараховано період трудової діяльності в колгоспі «Аврора» з 01.01.1990 року по 31.12.1998 року. Відповідачем не відмовлено в зарахуванні до трудового стажу періоду трудової діяльності позивача в колгоспі «Аврора» з 01.01.1999 року по 01.03.2000 року, внаслідок чого в цій частині позовних вимог права позивача не порушені, а тому не підлягають судовому захисту.
Отже, суд визнає протиправними дії відповідача та зобов`язує вчинити певні дії лише в межах спірного періоду з 01.01.1990 року по 31.12.1998 року.
Також, суд зазначає, що позивач просить призначити пенсію з 27.10.2019 року, проте, на підставі статті 45 Закону №1058 пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто пенсія має бути призначена з 28.10.2019 року.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.
Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 840,80 грн., що документально підтверджується квитанцією №3 від 03.06.2020 року.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в сумі 420,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись статями 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування ОСОБА_1 до загального трудового (страхового) стажу періоду з 01 січня 1990 року по 31 грудня 1998 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити зарахування ОСОБА_1 до загального трудового (страхового) стажу період з 01 січня 1990 року по 31 грудня 1998 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплатити пенсію за віком ОСОБА_1 з 28 жовтня 2019 року з врахуванням до трудового (страхового) стажу ОСОБА_1 періоду його роботи з 01 січня 1990 року по 31 грудня 1998 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар