Справа № 711/3220/20
Суддя: Казидуб О. Г.
Дата ухвалення: 2020-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3220/20
Номер провадження2-а/711/65/20
РІШЕННЯ
14 липня 2020 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:
головуючого судді Казидуб О.Г.
секретаря судового засідання Зайцевої О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Переяслав-Хмельницького відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області, інспектора поліції Переяслав-Хмельницького ВП старшого сержанта Чепіга Олександра Михайловича про визнання протиправними дій інспектора поліції Переяслав-Хмельницького ВП та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
Позивач ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Переяслав-Хмельницького відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області, інспектора поліції Переяслав-Хмельницького ВП старшого сержанта Чепіга Олександра Михайловича про визнання протиправними дій інспектора поліції Переяслав-Хмельницького ВП та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, мотивуючи його тим, що 02.04.2020 року о 15.35 год. він керував транспортним засобом Renault Master НОМЕР_1 , який належить НОМЕР_2 «ЕЛЕКТРО-ТЕХ», на автотрасі Бориспіль-Дніпро в районі 54 кілометру та його було зупинено співробітниками поліції, які пояснили, що він порушив пункт 14.6 ПДР, здійснивши обгін на перехресті. При цьому жодних доказів скоєння ним даного правопорушення пред`явлено не було, як і автоматичної фіксації руху автомобіля.
Він заперечив факт вчинення адміністративного правопорушення та пояснив інспектору, що здійснив обгін в дозволеному місці, пересік переривчасту лінію і дорожнього знаку «Перехрестя» в місці обгону немає, і що жодних небезпечних маневрів для інших учасників дорожнього руху він своїми діями не створив.
Перевіривши його документи, інспектор відразу почав складати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності. При цьому протокол про адміністративне правопорушення не складався. Інспектор на його заперечення сказав, що він може оскаржити постанову в суді після її отримання засобами поштового зв`язку. Копію постанови йому не було вручено, а інспектор сам зробив відмітку про те, що ніби то він відмовився її отримати, чим було порушено його право на захист.
29.04.2020 року він отримав оскаржувану постанову звичайним поштовим листом.
Позивач не погоджується з діями працівників поліції та не вважає себе винним.
Зокрема ОСОБА_1 вказує, що інспектором було порушено вимоги ст. 258 ч. 2 КУпАП, оскільки ним не було складено протоколу про адміністративне правопорушення, не виклав в ньому докази його вини і не вручив копію такого протоколу, а отже складена постанова про накладення адміністративного стягнення винесена незаконно.
Також позивач вказував на те, що оскільки дорожня розмітка на даній ділянці дороги виконана не за вимогами ДСТУ 2587-2010 та через відсутність дорожніх знаків, що попереджають про перехрестя чи знаків пріоритету, дорожня обстановка не дала йому змоги ідентифікувати вказану ділянку дороги як перехрестя, на якому за правилами дорожнього руху обгін заборонено.
ОСОБА_1 вважає, що своїми діями інспектор ОСОБА_2 грубо порушив вимоги ст.ст. 278, 279, 280 КУпАП, а також його право на захист, яке закріплено в ст.. 268 КУпАП та в ст.ст. 59, 63 Конституції України.
Оскаржувана постанова не містить будь-які додатки, в тому числі і зазначення технічного засобу, якими здійснено фото або відеозапис. Таким чином, на думку позивача, відсутні будь-які докази, які б могли підтвердити правопорушення щодо якого винесено вказану постанову.
Він вважає, що інспектором було порушено його право на захист, оскільки в день винесення постанови йому її не було вручено, а отримав він її поштою лише 16.04.2020 року.
ОСОБА_1 вважає, що відповідач прийняв рішення з грубим порушенням чинного законодавства України, необґрунтовано, без урахування обставин, що мають значення для прийняття рішення, упереджено, недобросовісно та нерозсудливо, а також з порушенням його прав на участь у процесі прийняття рішення.
А тому дії відповідача є протиправними, а оскаржувана постанова винесена з грубими порушеннями норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, просить суд визнати протиправними дії інспектора та скасувати повністю постанову серії БАА №769900 по справі про адміністративне правопорушення від 02.04.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності.
Позивач ОСОБА_1 надав заяву про слухання справи без його участі. Також вказав, що позов підтримує та просить його задоволити.
Представники відповідачів в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі. Про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Відзиву на позовну заяву суду не надали.
Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного.
Як встановлено в судовому засіданні, що згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАА №769900 від 02.04.2020 ОСОБА_1 02.04.2020 року о 13.25 год., на 56 км автодороги Бориспіль-Дніпро, керував транспортним засобом Рено реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснив обгін іншого транспортного засобу на перехресті, чим порушив п. 14.6А ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
За результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.
Оскаржувану постанову було направлено ОСОБА_1 08.04.2020 року, що підтверджується супровідним листом від 08.04.2020 року № 937109/1010/20/01-2020.
Частиною 4 ст. 258 КУпАП зазначено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті (протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції), уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням з додержання законів.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд, вважає, що забезпечення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, права на її участь у процесі прийняття рішення є одним із складових елементів забезпечення права на захист та права на справедливий суд, що передбачені ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод .
Суд вважає ,що відповідач під час розгляду справи допустив порушення вимог ст. 245 КУпАП про необхідність всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, що потягло постановлення рішення, яке не можна визнати законним та обґрунтованим.
Відповідно до ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або подання прокурора на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:
1) залишає постанову без зміни, а скаргу або подання прокурора без задоволення;
2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд
3) скасовує постанову і закриває справу;
4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Згідно ст.13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Згідно ч. 2 ст.9 КАС суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядуванню, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися принципів адміністративних правовідносин, які, зокрема, закріплені у ч.3 ст.2 КАС України.
А тому суд вважає, що відповідачем під час розгляду справи не спростовані пояснення позивача та доказів того, що позивач порушив ПДР, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, суд вважає, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню .
Керуючись п.12.4 ПДР України, ч.1 ст. 122 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 77, 90, 243-246, 271, 286, 287 КАС України, суд -,
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Переяслав-Хмельницького відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області, інспектора поліції Переяслав-Хмельницького ВП старшого сержанта Чепіга Олександра Михайловича про визнання протиправними дій інспектора поліції Переяслав-Хмельницького ВП та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.
Скасувати постанову серії БАА №769900 від 02.04.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якою застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу 245 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та провадження у справі закрити.
Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Головуючий: О. Г. Казидуб