Справа № 640/22054/19
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2020 року м. Київ № 640/22054/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Головного управління Державної податкової служби м.Києві
провизнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 15.10.2019; № від 15.10.2019 року, яким за порушення п.п.44.1, п.п. 44.3 ст. 44 ПК України призначено штрафних санкцій на суму 510,00 грн.; № від 15.10.2019 року, яким за порушення п.п. 51.1 ст. 51 ПК України, призначено штрафних санкцій на суму 510,00 грн.; № від 15.10.2019 року, яким за порушення ст. 3 п. 1 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» призначено штрафних санкцій на суму 1,00 грн.; № від 15.10.2019 року, яким за порушення п. 181.1 ст. 181, п. 187.1 ст. 187 ПК України, призначено штрафних санкцій на суму 988120,00 грн.; № від 15.10.2019 року, яким за порушення п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України, призначено штрафних санкцій на суму 108265,95 грн.; № від 15.10.2019 року, яким за порушення п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, призначено штрафних санкцій на суму 8541,56 грн.; № від 15.10.2019 року, яким за порушення п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, призначено штрафних санкцій на суму 193785,98 грн.; № від 15.10.2019 року, яким за порушення п. 177.2 п. 177.4 ст. 177 ПК України, призначено штрафних санкцій на суму 2325386,61 грн.; № від 07.10.2019 року, яким за порушення ст. 9 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» яким донараховано 330185,53 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та призначено штрафних санкцій на суму 61561,07грн; № від 07.10.2019 року, яким за порушення ч. 10 п. 2 ст. 25 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» яким призначено штрафних санкцій на суму 133,56 грн.; вимогу ГУ ДПС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) від 07.10. 2019 року №Ф-47 про сплату 330185,53 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2019 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у підготовчому засіданні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.12.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

16.06.2020 суд на підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України

Так, позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було проведено документальну планову перевірку діяльності позивача з питань дотримання податкового законодавства з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, правильності нарахування обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2018, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018. Так, на думку позивача, відповідач під час проведенні перевірки допустив порушення в частині проведення документальної та камеральної перевірки одночасно.

Відповідач проти задоволення позов заперечив, з огляду на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті останнім за результатами порушень, встановлених актом перевірки. Так, актом перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не було зареєстровано в ЄРПН в терміни, встановлені ПКУ податкові накладні на суму 2730359, 00 грн., у період, протягом 2016-2018 роки ФОП ОСОБА_1 здійснювала продаж товарів без застосування РРО, крім того, ФОП ОСОБА_1 не проведено через реєстратори суми розрахункових операцій із використанням платіжних карток у розмірі 1560884, 33 грн. у 2016 році, 1882023, 79 грн. у 2017 році, 2537197, 87 грн. у 2018 році. У той же час, позивач не сплачувала до бюджету авансові платежі з податку на доходи фізичних осіб. Також позивач протиправно не вела книгу обліку доходів та витрат за період з 06.03.2018 по 31.12.2018, також позивачем несвоєчасно сплачений військовий збір та єдиний внесок.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, фізична особа ОСОБА_1 здійснює свою господарську діяльність згідно коду КВЕД 47.81, а саме: роздрібну торгівлю з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами (основний) та коду КВЕД 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

На підставі наказу ГУ ДФС у м. Києві від 08 серпня 2019 № 11167, направлень 19.08.2019 №№ 1645/26-15-42-04, 1644/26-15-42-04, виданих ГУ ДФС у м. Києві, та плану-графіку проведення планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання на 2019рік, проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011р. по 31.12.2018р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016р. по 31.12.2018р. .

За результатами планової виїзної перевірки, ГУ ДФС у м. Києві складено акт від 16.09.2019 №36/26-15-42-04-30/, яким встановлені за позивачем наступні порушення:

п. 44.6 ст. 44 ПКУ № 2755 не забезпечення зберігання книги обліку доходів та витрат за період з 06.03.2018р. по 31.12.2018р.

п. 177.2, п. 177.4 ст.177 p. IV ПКУ №2755-VI у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період, що перевірявся, на суму 1860309,29 грн., в тому числі по періодах: за 2016 - 415439,29 грн., 2017 - 500293,60 грн., 2018 - 944576,40.

п.п.168.1.1 п. 168.1 ст.168 ПКУ №2755-VI, ПКУ №2755-УІ не перераховано до бюджету податку на доходи фізичних осіб із заробітної плати найманих працівників в сумі 64975,20 грн. в т.ч. за січень - грудень 2016р. в сумі - 3931,20 грн., за січень 2017р. в сумі - 1152,00 грн., квітень 2017р. в сумі - 576,00 грн. та січень -грудень 2018р. в сумі - 59319,00 грн.

п.161 підрозд. 10 розд. ХХ ПКУ №2755-УІ не перераховано до бюджету військового збору із заробітної плати найманих працівників за січень - грудень 2018р. в сумі - 4943,25 грн.

п.161 підрозд. 10 розд. ХХ ПКУ №2755-УІ у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з військового збору за період, що перевірявся, на суму 155025,78 грн, в тому числі по періодах: за 2016 - 34619,94 грн, 2017 - 41691,14 грн., 2018 - 78714,70 грн.

абз. 3 ч.8 ст.9. Закону №2464-VI в результаті чого нараховано єдиний підлягає сплаті на загальну суму 330185,53 грн. т.ч. за 2015р. в сумі - 2380,30 грн., 201 88081,20 грн., 2017р. в сумі - 102121,92 грн., 2018р. в сумі - 137602,08 грн. абз. 1 част. 2 ст. 7 Закону №2464-VI сум заробітної плати.

п. 181.1 ст. 181 п. 187.1. ст.187, ПКУ №2755-VI встановлено заниження зобов`язань з ПДВ за період, що перевірявся з 01.01.2016 по 31.12.2018 952495,00 грн., у тому числі по періодах:

за січень 2016р. на суму - 28824,00 грн., за лютий 2016 на суму 9719,00 грн., за березень 2016 у сумі 6477,00 грн., квітень 2016р. в сумі - 21535,00 грн., травень 2016р. в сумі - 25865,00 грн . 2016р. в сумі - 21941,00 грн., липень 2016р. в сумі -23066,00 грн., серпень 2016р. в cумі 24574, 00 грн., вересень 2016р. в сумі - 22328,00 грн., жовтень 2016р. в сумі - 24816,00 грн., листопад 2016 в сумі - 26790,00 грн., грудень 2016р. в сумі -26660,00 за січень 2017р. в сумі - 22998.00 2017 в сумі -20436,00 грн., березень 2017р. в сумі - 20434,00 грн., квітень 2017р. в сумі грн., травень 2017р. в сумі - 18971,00 грн., , червень 2017р. в сумі - 22104,00 грн., липень сумі -25217,00 грн., серпень 2017р. в сумі-27608,00 грн., вересень 2017р. в сумі - 2017р. жовтень 2017р. в сумі - 26707,0 грн., листопад 2017р. в сумі - 27387,00 грн., грудень 2017р. 39453,00 за січень 2018р. в суму - 30238,00 грн., лютий 2018 в сумі-16987,00 грн., березень сумі - 33575,00 грн., квітень 2018р. в сумі - 29828,00 грн., травень 2018р. в сумі - 3145: червень 2018р. в сумі - 34708,00 грн., липень 2018р. в сумі -32600,00 грн., серпень 2018 р. в сумі 34515,00 грн., вересень 2018р. в сумі - 34565,00 грн., жовтень 2018р. в сумі - 37119,0 грн . 2018р. в сумі -40571,00 грн., грудень 2018р. в сумі - 40216,00 грн.

- п.187.1. ст.187, л. 201.10 ст.201 р.5 ПКУ №2755-VI ФОП ОСОБА_1 не складено та не зареєстровано в ЄРПН 2730359 грн,, у тому числі по періодах:

за березень 2016р. в сумі - 40991 грн., квітень 2016р. в сумі -44795 грн., травень 201 від

52097 грн., червень 2016р. в сумі - 47410 грн., липень 2016р. в сумі -49654 грн., серпень сумі-51823 грн., вересень 2016р. в сумі - 48948 грн., жовтень 2016р. в сумі - 54688 грн 2016р. в сумі - 59753 грн., грудень 2016р. в сумі -58749 за січень 2017р. в суму - 5261 2017 в сумі-51155 грн., березень 2017р. в сумі - 56539 грн., квітень 2017р. в сумі - 37 травень 2017р. в сумі - 45222 грн., червень 2017р. в сумі - 54798 грн., липень 2017р. в сумі 63252 грн., серпень 2017р. в сумі- 68750 грн., вересень 2017р. в сумі - 68970 грн., жовтень 2017 р. 78991 грн., листопад 2017р. в сумі - 87208 грн., грудень 2017р. в сумі -104036 за січень 2018 в сумі 93256 грн., лютий 2018 в сумі-85100 грн., березень 2018р. в сумі - 112388 грн., квітень сумі - 108889 грн., травень 2018р. в сумі - 122381 грн., червень 2018р. в сумі - 123498 грн. 2018р. в сумі -123414 грн., серпень 2018р. в сумі-132388 грн., вересень 2018р. в сумі - 127378, за жовтень 2018р. в сумі - 134929 грн., листопад 2018р. в сумі - 138699 грн., грудень 2018р в сумі -149721 грн.

ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС у м. Києві заперечення на акт перевірки не подавалися

На підставі акту перевірки прийнято податкові повідомлення -рішення які направлені ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Вважаючи оскаржувані податкові повідомлення- рішення протиправними, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Розглядаючи адміністративну справу по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 07.10.2019 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не внесено єдиного внеску, суд зазначає наступне.

ФОП ОСОБА_1 зареєстрована платником єдиного внеску за №11-19668.

Так на підставі акту позапланової перевірки від 16.09.2019 №36/26-15-42-04-30/, ГУ ДФС у м. Києві винесено вимогу про сплату боргу недоїмки №Ф-47, яка була сплачена позивачем - 04.01.2019.

У зв`язку з тим, що позивачем несвоєчасно сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відповідачем нараховано останній штрафні санкції за 2015 рік у сумі 40%, за 2016 рік у сумі 30%, за 2017 рік у сумі 20 % і за 2018 рік у сумі 10% та винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення за порушення вимог ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходів, отриманих від здійснення, підприємницької діяльності, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб та на які нараховується єдиний внесок, встановлено заниження ФОП ОСОБА_1 чистого оподатковуваного доходу за 2015 -2018р.р у сумі 149 9432.23 грн. (пн.2,1.2. п.2.1. р. ІІ акту перевірки), що призвело до заниження єдиного внеску, що підлягає сплаті на загальну суму 330185.53 грн т.ч. за: 2015р. в сумі - 2380,30 грн., 2016р. в сумі 88081.20 грн. 2017р. в сумі 102121,92 грн.. 2018р. в сумі - 137602.08 грн., чим порушено абзац 3 частини 8 статті 9 Закону №2464-VI.

Перевіркою своєчасності перерахування на рахунки органів ДФС України сум єдиного, внеску ФОП ОСОБА_1 встановлено не своєчасну сплату єдиного внеску та станом на 31.12.2018 в інтегрованій картці платника податків за кодом платежу 71040000 обліковується податковий борг в розмірі - 7350,02 грн. який сплачено 04.01.2019.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно пункту 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Частиною четвертою статті 8 Закону №2464-VI визначено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Облік нарахованих і сплачених сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування здійснюється контролюючим органом в інтегрованій картці платника, що відкривається за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками.

В силу приписів пункту 1 та 4 частини другої статті 6, абзацу 1 і 2 частини восьмої, частин одинадцятої та дванадцятої статті 9 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Зокрема, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

В розумінні пункту 6 частини першої статті 1 Закону №2464-VI сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або несплачена у строки, встановлені цим Законом, є недоїмкою.

Частинами другою та третьою статті 25 Закону №2464-VI встановлено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. При цьому, суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

З аналізу наведених положень вбачається, що у силу п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», застосування штрафу відбувається у разі донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Відповідно до частин десятої та одинадцятої статті 25 Закону №2464-VI, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Як визначено у частині чотирнадцятій статті 25 Закону №2464-VI, про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це територіального органу доходів і зборів, яким прийнято це рішення.

Оскарження рішення органу доходів і зборів про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення органом доходів і зборів вищого рівня та/або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або судом рішення у справі. Строк сплати фінансових санкцій також зупиняється до ухвалення судом рішення у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування фінансових санкцій пов`язано з виникненням або несвоєчасною сплатою суми недоїмки.

Порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень органу доходів і зборів щодо нарахування пені та застосування штрафів.

Суми штрафів та нарахованої пені, застосованих за порушення порядку та строків нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску, стягуються в такому самому порядку, що і суми недоїмки із сплати єдиного внеску.

Суми штрафів та нарахованої пені включаються до вимоги про сплату недоїмки, якщо їх застосування пов`язано з виникненням та сплатою недоїмки.

Процедура нарахування і сплати єдиного внеску, визначеними Законом України №2464-VI, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449 (далі - Інструкція №449).

Відповідно до пункту 3 абзаців 1, 2 5-7 розділу VI Інструкції №449, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Згідно пункту 4 розділу VI Інструкції №449, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно додатку 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Отже, чинним законодавством надано право податковому органу нарахувати єдиний внесок з облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів без складання акту перевірки.

Відповідно до ч. 16 ст. 25 Закону №2464-VI, строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

У той же час, позивач не навів жодних обґрунтувань та не надав доказів, які б спростовували висновки акту перевірки в частині виявленого порушення щодо неподання н звітів про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 2015 - 2018 роки.

Щодо податкового повідомлення - рішення № від 07.10.2019 яким на підставі ч. 10 п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» застосовано штрафіна санкції та нараховано пеню за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнеообовязове державне соціальне страхування.

Відповідно до п. 2 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Мінфіну України від 20.04.2015 р. № 449, у разі виявлення фіскальним органом своєчасно ненарахованих та/або несплачених платником сум такий фіскальний орган обчислює суми ЄСВ, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VII Інструкції № 449.

Згідно з пп. 2 п. 2 цього розділу за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) ЄСВ до платників, визначених пунктами 1 - 4 п. 1 розділу II Інструкції № 449, які допустили зазначене порушення у період до 01.01.2015 р., накладається штраф у розмірі 10 % своєчасно несплачених сум, а починаючи з 01.01.2015 р. та надалі, - у розмірі 20 % своєчасно несплачених сум. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи фіскального органу.

При застосуванні зазначених штрафів приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від кількості випадків сплати за вказаний період.

Підпунктом 5 п. 2 розділу VІІ Інструкції № 449 визначено, що за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми ЄСВ одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується ЄСВ (авансових платежів), накладається штраф у розмірі 10 % таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум.

При цьому також складається рішення про застосування штрафних санкцій.

Враховуючи те, що судом було визнано правомірним податкове повідомлення - рішення про застосування до позивача штрафних санкцій, то вказане податкове повідомлення рішення підлягає скасуванню, як взаємопов`язане.

Щодо податкового повідомлення - рішення № від 15.10.2019, яким встановлено порушення позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених ст. 201 та ст. 120 Податкового кодексу України за затримку реєстрації податкових накладних за платежем: Податок на додану вартість застосовано до позивача штраф у сумі 1 110 7255, 50 грн. та № від 15.10.2019 року, яким за порушення п. 181.1 ст. 181, п. 187.1 ст. 187 ПК України, призначено штрафних санкцій на суму 988120,00 грн., суд зазначає наступне.

Як вбачається із акту перевірки, контролюючим органом встановлено, що за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. у ФОП ОСОБА_1 загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів послуг, що підлягають оподаткуванню сукупно складає 1088754.61, 17 грн. (грошові надходження, отримані від кінцевого споживача в касу - звіти РРО та на банківські рахунки ФОП за продукт харчування та обслуговування заходів) та які були задекларовані в декларації про майновий стан та доходи № від 07.02.2016.

У відповідності до вимог п. 183.1 ст. 183 ПКУ ФОП ОСОБА_1 не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто значеного обсягу оподатковуваних операцій з постачання товарів/послуг, повинна була реєструватися платником ПДВ. У зв`язку з тим, що ФОП ОСОБА_1 у встановлений період не зареєструвалась плавником ПДВ тому, відповідно до п. 183.10 ст. 183 ПКУ, остання несе відповідальність за не нарахування та/або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту або отримання бюджетного відшкодування.

Згідно п.181.1 ст.181 Податкового кодексу України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

У разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу (п.183.2 ст.183 Податкового кодексу України).

Пункт 183.10 статті 183 Податкового кодексу України встановлює, що будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Згідно з пунктом 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку зокрема з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Пунктом 189.4 ст. 189 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування для товарів/послуг, що передаються/отримуються у межах договорів комісії (консигнації), поруки, довірчого управління, є вартість постачання цих товарів, визначена у порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Датою збільшення податкових зобов`язань та податкового кредиту платників податку, що здійснюють постачання/отримання товарів/послуг у межах договорів комісії (консигнації), поруки, доручення, довірчого управління, інших цивільно-правових договорів та без права власності на такі товари/послуги, визначається за правилами, встановленими статтями 187 та 198 цього Кодексу.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше, зокрема, дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню (п.п. «а» п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України).

У відповідності до п.200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п.200.2 ст. 200 цього Кодексу).

Таким чином, в разі не виконання особою обов`язку по реєстрації платником податку на додану вартість, вона несе відповідальність за не сплату цього податку на рівні зареєстрованого платника.

Суд звертає увагу, що позовна заява не містить обставин та нормативного обґрунтування щодо спростування даного епізоду порушення, у справі відсутні відповідні докази, зокрема щодо своєчасної реєстрації позивача платником податку на додану вартість.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 15.10.2019, яким встановлено порушення п. 177.2 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України та призначено штрафні санкції на суму 2325386,61 грн. та № від 15.10.2019 року, яким за порушення п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України, призначено штрафних санкцій на суму 108265,95 грн.;, то суд зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 177.2 ст.177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з: господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця

Оскільки виручкою фізичної особи-підприємця вважається дохід, отриманий у грошовій та негрошовій формі, то датою при формуванні загального оподаткованого доходу є дата фактичного надходження коштів на банківській рахунок (у касу) або отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів, тобто застосовується касовий метод.

Перевіркою правильності визначення загального оподатковуваного доходу, отриманого від Провадження діяльності у ФОП ОСОБА_1 відображеного в додатках Ф2 до податкових Декларацій про майновий стан і доходи за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, встановлено, що за 2016 рік загальний оподаткований складає в сумі 2892097,80 гри, в тому числі: від роздрібної торгівлі (обсяги РРО) в сумі 1561959,65 грн, від наданих послуг щодо здавання в оренду частини торгівельних приміщень в сумі 24731.93 грн.; (надходження коштів на рахунок № НОМЕР_1 ) та відповідно, виписок з рахунку: № НОМЕР_1 , ФОП ОСОБА_1 , проведено розрахунки з застосуванням платіжних карток без застосування РРО на загальну суму - 1305406,23 грн.; за 2017 рік загальний оподаткований складає у сумі 3847053.91 грн., в тому числі: від роздрібної торгівлі (обсяги РРО) в сумі 2276727,95 грн. від наданих послуг щодо здавання в оренду частини торгівельних приміщень в сумі 1977,80 грн; (надходження коштів на рахунок № НОМЕР_1 ) та відповідно, виписок з рахунку: № НОМЕР_1 , ФОП ОСОБА_1 проведено розрахунки застосуванням платіжних карток без застосування РРО на загальну суму - 1568348,16 грн.; за 2018 рік загальний оподаткований складає в сумі 7260198,55 грн, в тому числі: від роздрібної торгівлі (обсяги РРО) в сумі 5071869.99 грн, від наданих послуг щодо здавання в оренду частини і торгівельних приміщень та інших послуг в сумі 74002.00 грн: (надходження коштів на рахунок НОМЕР_2 ) та відповідно, виписок з рахунку: № НОМЕР_1 , ФОП ОСОБА_1 проведено розрахунки з застосуванням платіжних карток без застосування РРО на загальну суму 2114326,56 грн..

Причиною розбіжностей є включення платником до загального оподаткованого доходу не в повному обсязі коштів від здійснення господарської діяльності, які надійшли на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 АТ «Приватбанк».

Таким чином, в порушення п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 знижено загальний оподаткований дохід всього на суму 4774735,28 грн. в тому числі: на суму 317836,81 грн за 2016 рік. на суму 1475033,42 грн за 2017 рік, на суму 1981864.55 грн за 2018 рік.

Також перевіркою повноти та своєчасності сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи; (зичних осіб (найманих працівників) та військового збору встановлено наступне.

Протягом перевіряв мого періоду, а саме: за січень-грудень 2016 нараховано та виплачено дохід найманим працівникам в сумі 108600,00грн., утримано податок на доходи фізичних осіб в сумі 19548,00 грн.. перераховано до бюджету податок в сумі - 15616,80 грн., за січень 2017р. і перераховано та виплачено дохід найманим працівникам в сумі 16000,00грн., утримано податок на доходи фізичних осіб в сумі 2880,00грн . перераховано до бюджету податок в сумі - 1728,00 грн. за квітень 2017р. нараховано та виплачено дохід найманим працівникам в сумі 19200,00 грн. утримано податок на доходи фізичних осіб в сумі 3456,00 грн., перераховано до бюджету податок у сумі - 2880,00 грн . за січень 2018р. нараховано та виплачено дохід найманим працівникам в сумі - 22500,00 грн,. утримано податок на доходи фізичних осіб в сумі 4050,00грн., перераховано до бюджету податок в сумі - 3456,00грн. за лютий-грудень 2018р. нараховано та виплачено дохід найманим працівникам в сумі 326250,00 грн., утримано податок на доходи фізичних осіб в сумі: 58 725,00 грн., перераховано до бюджету податок в сумі - 0,00 грн.

За результатами перевірки встановлено порушення п.п. 168.1.1 п, 168,1 ст.168 Податкового кодексу України п. 16-1 Податкового кодексу України не перераховано до бюджету податку на доходи фізичних осіб в сумі 64975,20 грн. в т.ч. за січень грудень 2016р. в сумі 3931,20 грн. за січень 2017р. в сумі - 1152.00 грн., за. квітень 2017р. в сумі 576,00 грн. та січень -грудень 2018р. в сумі - 59319.00 грн, та військового збору за січень грудень 2018 в сумі - 4943,25 грн.

Відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету (підпункт 168.1.2 цього пункту).

Пунктом 171.1 ст. 171 Податкового кодексу України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є: податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні (підпунктом «а» пункту 171.2 ст. 171 ПК).

Згідно з пунктом 177.7 ст. 177 ПК фізична особа - підприємець вважається податковим агентом працівника - фізичної особи, яка перебуває з нею у трудових, цивільно-правових відносинах, або будь-якої іншої фізичної особи щодо будь-яких оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) на користь такої особи.

Так, відповідно до п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пункт 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України передбачає, що до переліку витрат фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать До переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми податків, зборів, пов`язаних з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з об`єктів житлової нерухомості); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, пов`язаних з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Згідно ст.134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на

Зокрема, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, викладений встановлює перелік витрат фізичної особи-підприємця, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів.

З контексту норм п. 177.2, 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України вбачається, що для врахування фізичною особою-підприємцем витрат при обчисленні об`єкта оподаткування необхідно доведення безпосередньо зв`язку таких витрат з господарською діяльністю платника податків та підтвердження первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена законодавством

У той же час, позивачем не було надано суду первинних та розрахункових документів, якими останній підтверджує витрати за перевіряємий контролюючим органом період, до того останнім не надано суду жодних доказів щодо понесених витрат в розмірі 5560316, 32 грн. в тому числі за 2016 рік у сумі 990159, 25 грн. за 2017 рік у сумі 1304374, 97 грн. за 2018 рік в сумі 3265782, 10 грн. або доказів на спростування щодо понесення таких витрат, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що відповідач мав всі правові підстави для винесення оскаржуваних позивачем податкових повідомлень-рішень № від 15.10.2019 та рішення № від 15.10.2019.

Відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Отже, фінансова відповідальність платника податку можлива лише за умови доведення контролюючим органом факту порушення таким платником законодавства з питань оподаткування. У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про те, правомірність збільшення відповідачем грошового зобов`язання з податку на додану вартість, то податкове повідомлення-рішення № від 15.10.2019 року, яким встановлено порушення п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, призначено штрафних санкцій на суму 8541,56 грн.; № від 15.10.2019, яким за порушення п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, призначено штрафних санкцій на суму 193785,98 грн. є правомірним.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 15.10.2019, яким за порушення п.п. 51.1 ст. 51 Податкового кодексу України, призначено штрафні санкції на суму 510,00 грн., то суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів адміністративної справи, при перевірці правильності даних у розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (форма №1-ДФ) за І-ІV квартал 2016, І-ІІ квартал 2017 та І-ІV квартал 2018 ФОП ОСОБА_1 не вірно вказано суми нарахованих та виплачених доходів по найманим особам. Причиною розбіжності стали недостовірні дані у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого та перерахованого з них податку.

У відповідності до вимог п.51.1 ст.51 Податкового кодексу України, платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов`язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.

Згідно п.п. «б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Позивач, у своє чергу, не надав суду будь-яких доказів на спростування висновків контролюючого органу стосовно правильності розрахунків, відображених останнім у звіті за формою №1 ДФ, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що штрафні санкції в цій частині нараховані правомірно.

Щодо податкового повідомлення-рішення №№ від 15.10.2019, яким встановлено порушення п.п.44.1, п.п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України та застосовано до позивача застосовано штраф у розмірі 510,00 грн. за неподання на перевірку Книгу обліку доходів та витрат, суд зазначає наступне.

Так, платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності. ( п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України ).

Відповідно до п. п. «а» п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України платники податку зобов`язані вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

Форми такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Так, наказом Міністерства доходів і зборів України № 794 від 11.12.2013 (був чинний у 2016 році на момент виникнення спірних правовідносин) затверджено форму Книги обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу та Порядку ведення обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу.

Платники податку на доходи фізичних осіб, які відповідно до Податкового кодексу України зобов`язані подавати декларацію або мають право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку, ведуть облік у Книзі обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу за формою, затвердженою наказом Міністерства доходів і зборів України від 11.12.2013 № 794 (п. 1 Порядку № 794)

Книга та реєстр документів (за наявності) знаходяться у платників податку та повинні надаватись контролюючим органам на їх вимогу та у межах компетенції, визначеної Кодексом. (п. 5 Порядку № 794)

Як вбачається з акту перевірки від 16.09.2019 №36/26-15-42-04-30/ ФОП ОСОБА_1 не було надано на перевірку книгу обліку доходів та витрат за період з 06.03.2018 по 31.12.2018 , вказані обставини жодним чином не були спростовані позивачем.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 15.10.2019 року, яким за порушення ст. 3 п. 1 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» призначено штрафних санкцій на суму 1,00 грн., то суд зазначає слідуюче.

Відповідно до пунктів 1 та 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу, зобов`язані:

проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані в установленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок (далі - РК);

видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Отже, у зв`язку із перевищення позивачем в календарному 2015 році обсягу доходу, застосування РРО для такого платника єдиного податку було обов`язковим, а відтак, контролюючим органом правомірно винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Разом з тим, судом не приймаються до уваги посилання позивача на те, що відповідачем при проведенні податкової перевірки було порушено процедуру та поєднано методологію та наслідки документальної та камеральної перевірки, чим протиправно застосовано до позивача санкції, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 16.1.6 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний подавати контролюючим органам інформацію, відомості про суми коштів, не сплачених до бюджету в зв`язку з отриманням податкових пільг (суми отриманих пільг) та напрями їх використання (щодо умовних податкових пільг - пільг, що надаються за умови використання коштів, вивільнених у суб`єкта господарювання внаслідок надання пільги, у визначеному державою порядку).

Пунктом 30.6 ст. 30 Податкового кодексу України встановлено, що суми податку та збору, не сплачені суб`єктом господарювання до бюджету у зв`язку з отриманням податкових пільг, обліковуються таким суб`єктом - платником податків. Порядок обліку сум податків та зборів, не сплачених суб`єктом господарювання до бюджету у зв`язку з отриманням податкових пільг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1233.

Пунктом 3 Порядку № 1233 визначено, що звіт про суми податкових подається суб`єктом господарювання за три, шість, дев`ять і дванадцять календарних місяців за місцем його реєстрації протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового періоду. У разі коли суб`єкт господарювання пільгами не користується, Звіт не подається.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно з п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком - це встановлює абз.2 п. 76.1 ст. 76 Податкового кодексу України

Камеральна перевірка податкової декларації чи уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи надані пізніше, - за днем їх фактичного подання -абз.1 п. 76.3 ст. 76 Податкового кодексу України.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Така перевірка відповідно до п. 76.3 ст. 76 Податкового кодексу України може бути проведена з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення-абз. 1 п. 76.1 ст.76 Податкового кодексу України при цьому згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова - абз. 3 п. 76.1 ст. 76 Податкового кодексу України

Таким чином, у разі несвоєчасного подання суб`єктом господарювання Звіту контролюючим органом проводиться камеральна перевірка протягом 30 календарних днів, що настають за днем фактичного подання Звіту.

Крім того, неподання або несвоєчасне подання суб`єктом господарювання звіту про суми податкових пільг може бути предметом камеральної перевірки з питання своєчасності подання податкових декларацій (розрахунків). Така перевірка може бути проведена з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 П Податкового кодексу України.

Разом з цим, у разі неподання платником податків в установлений законом строк Звіту, контролюючим органом може бути також проведена документальна позапланова перевірка.

При цьому тривалість документальної позапланової перевірки не повинна перевищувати 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 5 робочих днів, для фізичних осіб - підприємців, які не мають найманих працівників, за наявності умов, визначених в абзацах третьому - восьмому п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України - 3 робочі дні, інших платників податків - 10 робочих днів (абзац перший п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України.

Отже, з вищевказаного вбачається, що у разі неподання або несвоєчасного подання звіту про суми податкових пільг, фіскальний орган може провести камеральну перевірку з питання своєчасності подання податкових декларацій (розрахунків) або документальну позапланову перевірку, а відтак, суд не вбачає протиправних дій з боку відповідача в цій частині.

Крім того, враховуючи те, що суд дійшов висновку про правомірність податкових повідомлень-рішень, то позовні вимоги в частині визнання протиправною та скасування вимоги ГУ ДПС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) у сумі 330185,53 грн. від 07.10. 2019 року №Ф-47, як взаємопов`язана не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.С. Мазур