Справа № 420/2639/20
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2020-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2639/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

секретаря судового засідання - Мельника Ю.В.,

представників позивача - Пояркової К.М., Ткаченко А.О. (за довіреностями),

розглянувши в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про скасування рішення від 02 березня 2020 року про застосування адміністративного арешту майна платника податків, -

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 27 березня 2020 року надійшов адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому позивач просить підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) згідно рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 02.03.2020 року.

15 квітня 2020 року від ФОП ОСОБА_1 надійшло клопотання про прийняття зустрічного позову до Головного управління ДПС в Одеській області для спільного розгляду та об`єднання в одне провадження (вхід. №15781/20). В зустрічній позовній заяві позивач просить скасувати рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 02 березня 2020 року про застосування адміністративного арешту майна платника податків, винесеного у відношенні до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Позиція Головного управління ДПС в Одеській області обґрунтовується наступним

Позивач зазначає, що на підставі наказу «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 » №867 від 26.02.2020 року, а також направлень на перевірку від 26.02.2020 року №271 та №272, посадовими особами ГУ ДПС в Одеській області 28.02.2020 року було здійснено вихід за фактичною адресою здійснення господарської діяльності одиниці ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ): АДРЕСА_1 .

Так, продавцю - касиру ОСОБА_2 , яка працює в магазині, де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , 28.02.2020 року були пред`явлені для ознайомлення наказ від 26.01.2020 року №867 та направлення на проведення перевірки від 26.02.2020 року №272, № 271, однак, продавець - касир ОСОБА_2 , близько 14 години 15 хвилин після ознайомлення з наказом та направленнями на проведення фактичної перевірки, на порушення п.81.1 ст.81 ПК України відмовила у допуску посадових осіб Головного управління ДПС в Одеській області до проведення фактичної перевірки.

В подальшому, посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області складено акт відмови від допуску перевіряючих до проведення фактичної перевірки від 28.02.2020 року №142/15-32-05-08.

Позивач звертає увагу, що після пред`явлення направлень, позивачем було складено акт відмови від підписання направлення на проведення фактичної перевірки та отримання копії наказу від 28 лютого 2020 року №141/15-32-05-08.

В свою чергу, 02.03.2020 року об 11 годині 00 хвилин в.о. начальника Головного управління ДПС в Одеській області було прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).

Таким чином, позивач вважає, що враховуючи той факт, що відповідачем відмовлено в допуску посадових осіб Головного управління ДПС в Одеській області до проведення фактичної перевірки, наявні всі правові підстави для застосування адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_1 .

Позиція ФОП ОСОБА_1 обґрунтовується наступним

Відповідач не погоджується з позовними вимогами ГУ ДПС в Одеській області, вважає їх такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та чинному законодавству України та зазначає, що продавець-касир ОСОБА_2 є найманим працівником фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 , яка також здійснює свою підприємницьку діяльність за адресою: АДРЕСА_2 .

ФОП ОСОБА_1 зазначає, що на момент проведення фактичної перевірки ані відповідача, ані його працівників на місці проведення перевірки не було. Таким чином, відповідач жодним чином не міг відмовити працівникам державної податкової служби в допуску до проведення фактичної перевірки.

Відповідач звертає увагу, що перевіряючим було відмовлено працівником іншого суб`єкта підприємницької діяльності, що підтверджується трудовим договором між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, укладеним 15.10.2015 року між ФОП ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 . Відповідач зазначає, що продавець-касир пояснювала це податківцям, однак, вони не звернули на це жодної уваги.

Відповідач зазначає, що саме ФОП ОСОБА_3 було відмовлено в проведенні фактичної перевірки працівникам позивача. Ця відмова цілком законна, оскільки і направлення на проведення перевірки, і наказ, були видані на перевірку зовсім іншої особи.

Таким чином відповідач наголошує, що ФОП ОСОБА_1 , не відмовляв податківцям в допуску до проведення фактичної перевірки, ані безпосередньо, ані через свого найманого працівника.

Обґрунтовуючи вимоги зустрічної позовної заяви ФОП ОСОБА_1 зазначив, що в порушення п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, позивач ані в наказі ГУ ДПС в Одеській області на проведення фактичної перевірки №867 від 26.02.2020 року, ані в направленнях на перевірку №271, 272 від 26.02.2020 року не вказав підстав для її проведення. Таким чином, ФОП ОСОБА_1 вважає, що у ГУ ДПС в Одеській області не було жодної підстави застосовувати до ФОП ОСОБА_1 умовний адміністративний арешт майна платника податків.

Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст.262 КАС України.

15 квітня 2020 року від ФОП ОСОБА_1 надійшло клопотання про прийняття зустрічного позову до Головного управління ДПС в Одеській області для спільного розгляду та об`єднання в одне провадження (вхід. №15781/20).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року клопотання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про прийняття зустрічної позовної заяви - задоволено. Прийнято до спільного розгляду зустрічний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про скасування рішення від 02 березня 2020 року про застосування адміністративного арешту майна платника податків, винесеного у відношенні до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . Призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання по справі призначено на 25 червня 2020 року.

22 червня 2020 року від ФОП ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю (вхід. №23734/20).

25 червня 2020 року ухвалою суду на місці, яка була занесена до протоколу судового засідання, судом приєднано до матеріалів справи: відзив ГУ ДПС в Одеській області на позовну заяву (вхід. №15780/20 від 15.04.2020 року); відзив ГУ ДПС в Одеській області на зустрічний позов ФОП ОСОБА_1 (вхід. №21746/20 від 05.06.2020 року); заперечення ФОП ОСОБА_1 на відповідь на відзив (вхід. №17855/20 від 07.05.2020 року); відповідь ФОП ОСОБА_1 на відзив на зустрічну позовну заяву (вхід. №23732/20 від 22.06.2020 року); відповідь ГУ ДПС в Одеській області на відзив (вхід. №24429/20 від 25.06.2020 року).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року закрито підготовче провадження у справі за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про скасування рішення від 02 березня 2020 року про застосування адміністративного арешту майна платника податків та призначено справу до судового розгляду по суті на 08 липня 2020 року.

У судовому засіданні 08 липня 2020 року представники Головного управління ДПС в Одеській області підтримали позовні вимоги за позовом ГУ ДПС в Одеській області до ФОП ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків та просили позов задовольнити у повному обсязі, з підстав викладених в заявах по суті справи, при цьому, стосовно задоволення зустрічної позовної заяви ФОП ОСОБА_1 заперечували в повному обсязі.

ФОП ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутністю.

Вивчивши матеріали справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалася позиція позивача та позиція відповідача, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

ОСОБА_1 - є фізичною особою-підприємцем (податковий номер НОМЕР_1 ), основними видами діяльності якого є: роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах (47.25); роздрібна торгівля тютюновими виробами в спеціалізованих магазинах (47.26) (а.с.16-18).

19 лютого 2020 року начальник відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування ГУ ДПС в Одеській області Олексій Гудзь за погодженням в.о. начальника управління податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування ГУ ДПС в Одеській області Ігор Войтов, звернувся до заступника начальника ГУ ДПС в Одеській області Політила Валерія з доповідною запискою №76/11/15-32-05-08, в якій просив надати дозвіл на проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у зв`язку з неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх з нульовими показниками (а.с.13-14).

Головним управлінням ДПС в Одеській області на підставі ст.20 п.п.80.2.4, п.80.2 ст.80 ПК України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями прийнято наказ №867 від 26.02.2020 року «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 » (а.с.8).

В подальшому, заступником начальника ГУ ДПС в Одеській області видано головним державним ревізор-інспекторам відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування Головного управління ДПС в Одеській області Гребенник В.В. та ОСОБА_8 направлення на перевірку №271 та №272 (а.с.9, 10).

На підставі наказу «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 » №867 від 26.02.2020 року, а також направлень на перевірку від 26.02.2020 року №271 та №272, посадовими особами ГУ ДПС в Одеській області 28.02.2020 року було здійснено вихід за фактичною адресою здійснення господарської діяльності одиниці ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ): АДРЕСА_1 .

28.02.2020 року продавцю - касиру ОСОБА_2 були пред`явлені для ознайомлення наказ від 26.01.2020 року №867 та направлення на проведення перевірки від 26.02.2020 року №272, № 271, однак, продавець - касир ОСОБА_2 після ознайомлення з наказом та направленнями на проведення фактичної перевірки відмовила у допуску посадових осіб Головного управління ДПС в Одеській області до проведення фактичної перевірки.

В подальшому, посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області складено акт відмови від допуску перевіряючих до проведення фактичної перевірки від 28.02.2020 року №142/15-32-05-08 та акт відмови від підписання направлення на проведення фактичної перевірки та отримання копії наказу від 28.02.2020 року №141/15-32-05/08 (а.с.11, 12).

02 березня 2020 року в.о. начальника управління податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування ГУ ДПС в Одеській області Ігор Войтов звернувся зі зверненням до в.о. начальника ГУ ДПС в Одеській області Володимира Айстрєйка про застосування адміністративного арешту майна платника податків (а.с.15).

02 березня 2020 року об 11 годині 00 хвилин в.о. начальника Головного управління ДПС в Одеській області Володимир Айстрєйко було прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) (а.с.7).

Релевантні джерела права та висновки суду

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктами 16.1.13, 16.1.9 пункту 16.1 статті 16 Податкового Кодексу України встановлено обов`язки платника податків, а саме платник податків зобов`язаний:

- допускати посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок по обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для : держання доходів чи пов`язані з утриманням об`єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів у випадках, встановлених цим Кодексом.

- не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов`язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи;

Пунктом 20.1 статті 20 Податкового Кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право:

20.1.4. проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного - контролю та/або митного оформлення;

20.1.6. запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи;

20.1.9. вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки. У разі відмови платника податків (його посадових осіб або осіб, які здійснюють готівкові розрахунки та/або " провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню, патентуванню та/або сертифікації) від в ведення такої інвентаризації або ненадання для перевірки документів, їх копій (за умови наявності таких документів) застосовуються заходи, передбачені статтею 94 цього Кодексу;

20.1.13. доступу під час проведення перевірок до територій, приміщень (крім житла громадян) та іншого майна, що використовуються для провадження господарської діяльності та/або є об`єктами оподаткування, або використовуються для отримання доходів (прибутку), або пов`язані з іншими об`єктами оподаткування та/або можуть бути джерелом погашення податкового боргу.

Відповідно до пункту 94.1 статті 94 Податкового кодексу України, адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Згідно з пунктом 94.10 статті Податкового кодексу України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника органу державної податкової служби (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Відповідно до п.94.19 ст.94 Податкового кодексу України, адміністративний арешт припиняється у разі відсутності протягом вказаного строку, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Також, відповідно до частини 1 статті 283 КАС України, провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів, зокрема, щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Як вбачається з матеріалів справи посадовими особами ГУ ДПС в Одеській області на підставі наказу «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 » №867 від 26.02.2020 року, а також направлень на перевірку від 26.02.2020 року №271 та №272, 28.02.2020 року було здійснено вихід за фактичною адресою здійснення господарської діяльності одиниці ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ): АДРЕСА_1 та пред`явлені продавцю - касиру ОСОБА_2 для ознайомлення наказ від 26.01.2020 року №867 та направлення на проведення перевірки від 26.02.2020 року №272, №271, однак, продавець - касир ОСОБА_2 після ознайомлення з наказом та направленнями на проведення фактичної перевірки відмовила у допуску посадових осіб Головного управління ДПС в Одеській області до проведення фактичної перевірки.

В подальшому, посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області складено акт відмови від допуску перевіряючих до проведення фактичної перевірки від 28.02.2020 року №142/15-32-05-08 та акт відмови від підписання направлення на проведення фактичної перевірки та отримання копії наказу від 28.02.2020 року №141/15-32-05/08 (а.с.11, 12).

Водночас, судом встановлено, що продавець-касир ОСОБА_2 є найманим працівником фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , яка також здійснює свою підприємницьку діяльність за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначене підтверджується копією трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 15 жовтня 2015 року (а.с.68).

З вищевикладеного вбачається, що перевіряючим було відмовлено у проведенні перевірки особою, яка є найманим працівником іншого суб`єктом підприємницької діяльності, а саме ОСОБА_3 .

При цьому, суд критично відноситься до посилання Головного управління ДПС в Одеській області, що продавець-касир ОСОБА_2 може бути найманим працівником одночасно як ФОП ОСОБА_1 так і ФОП ОСОБА_3 , оскільки таке твердження ґрунтується тільки на припущеннях та не підтверджене жодним належним та допустимим доказом.

Крім того, в матеріалах справи наявні трудові договори між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, а саме: від 01 березня 2019 року, який укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ; від 01 грудня 2019 року, який укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ; від 15 лютого 2018 року, який укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 ; від 15 серпня 2017 року, який укладено між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 ; від 01 березня 2016 року, який укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 (а.с.96-100).

Таким чином, суд проходить до висновку, що рішення Головного управління ДПС в Одеській області про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 02 березня 2020 року підтвердженню не підлягає, а в задоволенні позову слід відмовити.

Відносно посилання в зустрічній позовній заяві ФОП ОСОБА_1 на те, що з наданих відповідачем документів, а саме в наказі ГУ ДПС в Одеській області на проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 №867 від 26.02.2020 року та направленнях на перевірку від 26.02.2020 року №271, 272 не вказано підстав для проведення такої перевірки суд зазначає наступне.

Положеннями ст.75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (п.75.1). Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). (п.п.75.1.3).

Приписами ст.80 Податкового кодексу України визначено порядок проведення фактичної перевірки.

Відповідно до п.80.1. ст.80 Податкового кодексу України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно п.80.2.1. ст.80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

- неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального;

- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (п.80.5).

Відповідно до пп.81.1 ст.81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що фактична перевірка проводиться на підставі наказу керівника контролюючого органу та за наявності підстав для її проведення, а право на проведення такої перевірки надається за умови пред`явлення копії наказу та направлення на проведення такої перевірки; у свою чергу непред`явлення таких документів є підставою для недопущення посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки.

Як було встановлено судом Головним управлінням ДПС в Одеській області на підставі ст.20 п.п.80.2.4, п.80.2 ст.80 ПК України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями прийнято наказ №867 від 26.02.2020 року «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 » (а.с.8).

При цьому, в наказі на проведення перевірки вказано: дату видачі - 26.02.2020; найменування контролюючого органу - Головне управління ДПС в Одеській області; найменування та реквізити суб`єкта - ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ); місце розташування господарського об`єкту - АДРЕСА_2 ; мета - здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів; підстави для проведення перевірки - ст.20, п.п.80.2.4 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України; дата початку перевірки - 27.02.2020; тривалість перевірки - 10 діб; період діяльності, який буде перевірятися - з 28.02.2017 року по датку закінчення фактичної перевірки; вид перевірки - фактична.

З урахуванням викладеного суд зазначає, що наказ Головного управління ДПС в Одеській області №867 від 26.02.2020 року «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 » винесений з дотриманням норм чинного законодавства України та відповідає вимогам Податкового Кодексу України, тому, у контролюючого органу були наявні всі підстави для проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 .

Таким чином, враховуючи не встановлення при розгляді справи порушень вимог ст.94 ПК України з боку Головного управління ДПС в Одеській області по відношенню до прийнятого рішення від 02 березня 2020 року про застосування адміністративного арешту майна платника податків суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічних позовних вимог ФОП ОСОБА_1 про скасування рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 02 березня 2020 року про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України одним із принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Дотримання цього принципу, розкритого в частині четвертій статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, вимагає від суду, який розглядає адміністративну справу, вжиття визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (стаття 244 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «РуїзТоріха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна та зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про скасування рішення від 02 березня 2020 року про застосування адміністративного арешту майна платника податків задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 177, 242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна - відмовити.

В задоволенні зустрічного адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про скасування рішення від 02 березня 2020 року про застосування адміністративного арешту майна платника податків - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили, згідно ст.255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

При цьому, відповідно до п.п.15.5 п.15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 13 липня 2020 року.

Суддя С.О. Cтефанов

.