Справа № 757/36935/19-а
Суддя: Глинська Д. Б.
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«09» липня 2020 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Глинської Д.Б.

при секретарі Лань М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві, інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві капрала поліції Павлушенка Сергія Юрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Управління патрульної поліції у м. Києві, інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві капрала поліції Павлушенка Сергія Юрійовича, в якому просить суд постановити рішення, яким скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві капрала поліції Павлушенка Сергія Юрійовича серії ЕАВ №1292515 по справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у розмірі 255 грн.

В обгрунтування своїх вимог зазначає, що постановою в справі про адміністративне правопорушення від 04 липня 2019 року, винесеною інспектором Управління патрульної поліції у м. Києві капралом поліції Павлушенком С.Ю., притягнуто її, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Вважає, що вказана постанова є незаконною та винесена з порушенням норм чинного законодавства, а відтак підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, 04 липня 2019 року близько 11 години ранку, керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz С 300», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вона рухалася по бульвару Лесі Українки в напрямку вулиці Михайла Бойчука.

Враховуючи те, що їй необхідно було потрапити на вул. Болбочана, то вона вчасно зайняла крайню ліву смугу, як це передбачено п. 11.5 ПДР, оскільки навпроти будинку №29 по бульвару Л. Українки наявна дорожня розмітка 1.11 (це розмітка, яку дозволяється перетинати тільки з боку її переривчастої частини, а збоку суцільної лише по завершенні обгону чи об`їзду перешкоди), яка дозволяє виконати маневр розвороту та здійснювати рух у протилежному напрямку.

Перебуваючи у районі розмітки 1.11 зі сторони, яка дозволяє її перетин, виконуючи маневр повороту, вона перетнула її у дозволеному для того перетину місці і продовжила рух у протилежному напрямку.

В районі виїзду з вулиці Верхньої, який розташований між будинками №27/2 та №29 по бульвару Лесі Українки, патрульний автомобіль поліції подав знак виконати зупинку транспортного засобу під її керуванням, шляхом використання світло проблискових і звукових сигналів.

Інспектор патрульної поліції ОСОБА_2 повідомив, що вона нібито порушила правила дорожнього руху та здійснила розворот ліворуч через подвійну суцільну смугу, яка поділяє транспортні потоки вздовж бульвару Лесі Українки та попросив передати йому посвідчення водія та реєстраційний талон на її транспортний засіб з метою винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Вважає, що оскаржувана постанова складена з порушенням вимог ст. 283 КУпАП щодо змісту постанови в частині місця вчинення адміністративного правопорушення. Фактичне місце розвороту знаходиться по бульвару Л. Українки, 29, а в постанові зазначена адреса площа Л. Українки, яка є недійсна як по відношенню до фактичного місця розвороту, так і до існуючих адрес м. Київ.

Вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, а оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних, достовірних та достатніх доказів, та такою, що порушує її права та інтереси.

Зважаючи на вищевикладене, просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 02 січня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засідання, яке було призначено на 09 липня 2020 року о 17.00 год., позивач ОСОБА_1 та її представник Мелех Д.О. не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про місце, час та дату розгляду справи. Однак, позивач ОСОБА_1 та представник Мелех Д.О. подали до суду заяви, з яких вбачається, що вони підтримують позов та просять розглянути справу за їх відсутності.

Представник Управління патрульної поліції у м. Києві, інспектор Управління патрульної поліції у м. Києві капрал поліції Павлушенко С.Ю. повторно не з`явилися в судове засідання, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце слухання справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Згідно із вимогами ч.1 ст.205 КАС України суд вважає за можливе розглядати справу по суті у їх відсутності на підставі наявних в справі матеріалів.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши зібрані в справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В судовому засіданні встановлено, що 04 липня 2019 року інспектором патрульної поліції Павлушенком С.Ю. було винесено оскаржувану постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1292515, згідно з якою позивач ОСОБА_1 була визнана винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, та притягнута до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Згідно з вищевказаної постанови позивач ОСОБА_1 04 липня 2019 року о 11.02 год. керувала автомобілем марки «Mercedes-Benz С 300», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Києві по пл. Лесі Українки та перетнула подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушила п. 34 ПДР порушення вимог розмітки проїзної частини доріг.

Ці обставини підтверджуються долученою до справи копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1292515 від 04 липня 2019 року.

Відповідач скерував на адресу суду диск із відеозаписом з нагрудної бодікамери інспектора патрульної поліції. Однак, із даного відеозапису не вбачається жодного порушення позивачем вимог ПДР.

Згідно з статтею 31 Закону «Про національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 вищевказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення.

Таким чином, в порушення частини 3 статті 283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось, не надано інших доказів вчинення правопорушення.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення від 04 липня 2019 року серії ЕАВ № 1292515 посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем, такий не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративних правопорушень.

Дана правова позиція викладена у постановах Веховного суду у справі № 428/2769/17 від 24 січня 2019 року та у справі №524/9716/16-а від 13 лютого 2020 року.

У відзиві на позов відповідач визнає факт, що інспектором патрульної поліції Павлушенком С.Ю. було допущено технічну описку у постанові та вказана адреса вчинення позивачем правопорушення площа Лесі Українки замість бульвар Лесі Українки.

Відповідно до ч.2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно з ч.4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Крім того, згідно з частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача. Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до частин третьої п`ятої статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У постанові Верховного суду у справі 712/12830/16-а від 05 серпня 2019 року зазначено, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. В оскаржуваній постанові відсутні посилання на докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно з п.24 Постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звернено увагу на неприпустимість спрощеного підходу до розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності.

Незважаючи на вказані обставини, відповідачем не надано суду достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, документів (матеріалів), на підставі яких було прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В матеріалах справи відсутні показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає серед іншого рішення про скасування постанови і закриття справи.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі ст.55 Конституції України, ст.9, п.1 ст.247, ст.251, ст.289, ч.1 ст.293 КУпАП, та керуючись ст.ст. 9, 72, 73, 74, 77, 229, 242, 243 -246, 286 КАС України,

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ № 1292515 від 04 липня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. (двісті п`ятдесят п`ять гривень) за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, та провадження в справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники процесу:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач: інспектор Управління патрульної поліції у м. Києві капрал поліції Павлушенко Сергій Юрійович, службова адреса: м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 9;

відповідач: Управління патрульної поліції у м. Києві, знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 9.

Суддя Д. Б. Глинська