Справа № 120/2470/20-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2020-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 липня 2020 р. Справа № 120/2470/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач), в якому просить суд: визнати неправомірною відмову ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо проведення розрахунку пенсії на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; зобов`язати відповідача провести ОСОБА_1 розрахунок та виплатити пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за 2016-2018 роки з 01.03.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області та 03.01.2003 та отримує пенсію за віком, призначену на підставі Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII. 01.03.2019 у зв`язку з проведенням відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.03.2003 № 1058-IV перерахунку пенсій, призначених на умовах цього Закону, у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", враховуючи, що розмір пенсії, обчислений відповідно до Закону № 1058-IV виявився більшим від розміру пенсії, обчисленого відповідно до Закону 3723-XII, її було переведено автоматично без звернення на пенсію, що на умовах передбачених Законом № 1058-IV. Вказує, що 12.04.2020 звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії за віком з 01.03.2019 із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016-2018 роки, на що відповідач повідомив листом від 07.05.2020, що з 01.03.2019 позивача переведено на пенсію по віку за матеріалами пенсійної справи, при цьому розмір пенсійної виплати становить 5169,21 грн. (4888,83 грн. - проіндексований показник середньої заробітної плати х 1, 17366 індивідуальний коефіцієнт заробітку). Відмову ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо неврахування відповідачем показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні на одну застраховану особу за 2016-2018 роки при обрахунку розміру пенсійної виплати позивач вважає протиправною, такою, що порушує її законні права.

Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

За правилами частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Ухвалою від 11.06.2020 відкрито провадження у справі та, зокрема, встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву. Крім того, витребувано у відповідача належним чином завірені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 , які стосуються предмету позову.

У строк, встановлений судом, відповідач надав на адресу суду відзив (вх. № 17543 від 01.07.2020), у якому заперечує проти задоволення позовних вимог, вважаючи позов таким, що не підлягає задоволенню. Свою позицію відповідач мотивує тим, що з 03.01.2003 на підставі протоколу управління Пенсійного фонду України в Погребищенському районі Вінницької області № 125114 ОСОБА_1 з 03.01.2003 призначено пенсію за віком відповідно до ст. 21 Закону України від 07.06.2001 № 2493-III "Про службу в органах місцевого самоврядування" (Закон № 2493-III). Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" передбачено проведення перерахунків пенсій, обчислених за нормами Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Закон № 1058-IV) із застосуванням показника середньої заробітної плати, що використовувався для призначення пенсій у 2017 році, для пенсіонерів, яким пенсії призначено в попередні роки, тобто із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки. Відповідно до внесених змін, особи, пенсії яким призначено згідно із Законом № 2493-III, без звернень переводяться на пенсії, обчислені за нормами Закону № 1058-IV, за умови, що розмір такої пенсії буде більшим. Якщо розмір пенсії, обчислений відповідно до Закону № 1058-IV, перевищує пенсію, обчислену відповідно до Закону № 2493-III, проводиться автоматичне, без звернення особи, переведення на пенсію на умовах, передбачених Законом № 1058-IV, за матеріалами пенсійної справи. З 01.03.2019, як вказує відповідач, ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з урахуванням вимог ч. 2 ст. 42 Закону № 1058. В період з 01.03.2019 по 01.05.2020 ОСОБА_1 проведено декілька перерахунків пенсії, у зв`язку із підвищенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. На думку відповідача, оскільки у позивача відбулося переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", до позивача застосовано положення пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та застосовано показник середньої заробітної плати за 2014, 2015, 2016 року. А тому, відсутні підстави для застосування показника середньої заробітної плати за 2016, 2017, 2018 рік, оскільки у позивача відбулося не первинне призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. З огляду на викладене ГУ ПФУ у Вінницькій області вважає позов ОСОБА_1 безпідставним, просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

02.07.2020 на адресу суду надійшли витребувані докази - належним чином завірені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 які стосуються предмету позову.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що ОСОБА_1 з 03.01.2003 отримувала пенсію, призначену за нормами Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" №2493-ІІІ від 07.06.2001. Пенсія, як посадовій особі місцевого самоврядування, обчислювалася відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ.

У зв`язку з проведенням з 01.03.2019, відповідно до частини 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.03.2003 №1058-ІV перерахунку пенсій, призначених на умовах цього Закону, у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", враховуючи, що розмір пенсії позивача, обчислений відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виявився більшим від розміру пенсії, обчисленого відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, позивача було переведено автоматично без її звернення на пенсію на умовах, передбачених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з врахуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2014-2016 роки, за матеріалами пенсійної справи.

12.04.2020 ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою щодо правильності обчислення розміру пенсії, зокрема, зазначила про наявність підстав для проведення розрахунку розміру її пенсійного забезпечення з урахуванням середнього заробітку по народному господарству за три попередні роки, що передують року звернення, тобто за 2016-2018 роки.

Листом від 07.05.2020 ГУ ПФУ у Вінницькій області повідомило позивача про те, що 01.03.2019 її переведено на пенсію по віку за матеріалами пенсійної справи, обчислену згідно Закону № 1058-IV, страховий стаж ОСОБА_1 становить 40 років 04 місяці і 25 днів, коефіцієнт страхового стажу становить 0,40333. В розрахунок середньомісячного заробітку врахована заробітна плата за періоди з 01.01.1993 по 31.12.1997 та 01.07.2000 по 31.03.2006. Індивідуальний коефіцієнт заробітку 1,17366, який застосовано до проіндексованого показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 4888,83 грн. В період з 01.03.2019 по 01.05.2020 ОСОБА_1 проведено декілька перерахунків пенсії із підвищенням прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність. З 01.04.2020, як зазначає ГУ ПФУ у Вінницькій області, проведено автоматичний перерахунок пенсії по стажу та зараховано до стажу період роботи з 01.04.2006 по 31.07.2008 та з 01.02.2009 по 28.02.2009, що відповідно до ст. 25 Закону № 1058- IV було визначено індивідуальний коефіцієнт страхового стажу, який складає 0,42750, що відповідає 42 рокам 09 міс. 25 дням страхового стажу. Відповідач вважає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма частини 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Підстави для врахування показника середньої заробітної плати в галузях економіки України за 2016-2018 роки при переведенні на пенсію за віком згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на переконання відповідача, відсутні.

Вважаючи безпідставним неврахування відповідачем показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні на одну застраховану особу за 2016-2018 роки при обрахунку розміру пенсійної виплати, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Визначаючись щодо позову, суд виходив з такого.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.1991 (Закон № 1788-ХІІ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (Закон №1058-IV).

За змістом пункту 4-7 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

Відповідно до матеріалів справи з 01.03.2019 пенсію позивача було автоматично переведено на умови, передбачені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за матеріалами пенсійної справи.

Вказані обставини сторонами не оспорюються.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з статтею 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Тому, зі змісту наведених норм слідує, що призначення позивачу пенсії за нормами Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" та виплата їй пенсії за нормами Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ не входила до правового регулювання Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а є спеціальною пенсією для конкретно визначеного кола осіб.

Таким чином, отримуючи до 01.03.2019 пенсію за Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ позивач не користувалась жодним із видів передбачених пенсій, встановлених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Тому, призначення позивачеві пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.03.2019 відбулось вперше.

За приписами частини 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У той же час, частиною 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що частиною 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Однак, якщо мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Отже, враховуючи, що позивачеві було призначено пенсію відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" , який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а призначення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в березні 2019 року відбулося вперше.

Відтак, відповідач мав призначити пенсію, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016, 2017 та 2018 роки, тобто показник середньої заробітної плати має враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вирішуючи даний спір суд враховує правову позицію Верховного Суду у постанові від 03.10.2018 у справі № 428/450/17, згідно з якою якщо особі, якій до досягнення загального пенсійного віку була призначена та виплачувалась пенсія іншого виду і на підставі іншого Закону, при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV у зв`язку із досягненням такого віку пенсія повинна обраховуватись на підставі положень статті 40 Закону № 1058-ІV як вперше призначена.

Вказана правова позиція Верховного Суду підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі № 876/5312/17.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 31.01.2019 у справі № 639/2751/17 (провадження № К/9901/43912/18) та від 18.01.2019 у справі № 577/5237/16-а (адміністративне провадження № К/9901/21869/18).

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, вказане вище дає підстави для висновку, з урахуванням ч. 2 ст. 2 КАС України, про протиправність дій відповідача щодо застосування у спірних правовідносинах норм частини третьої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відтак позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до вказаного Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за 2016-2018 роки з 01.03.2019

А тому позовна вимога про визнання протиправною відмови ГУ ПФУ у Вінницькій області від 07.05.2020 щодо проведення розрахунку пенсії на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в економіці України, з якої сплачено страхові внески, за 2016-2018 роки є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги зобов`язального характеру як спосіб захисту порушеного права у заявленому вигляді суд зазначає таке.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З огляду на вимоги Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23.09.1982 у справі "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) до правовідносин щодо отримання пенсії слід застосовувати засади юридичної визначеності, зокрема, в частині права особи на розумні очікування мирного володіння майном.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Враховуючи викладене, а також висновки суду щодо безпідставності відмови відповідача щодо проведення розрахунку пенсії позивача із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в економіці України, з якої сплачено страхові внески, за 2016-2018 роки, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача на отримання пенсійної виплати у належному розмірі буде зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в економіці України, з якої сплачено страхові внески, за 2016-2018 роки з 01.03.2019.

Суд переконаний, що задоволення вказаної позовної вимоги є дотриманням судом гарантій щодо того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах, натомість позивач довела ті обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Тому, наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Вінницькій області понесені нею судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 07.05.2020 щодо проведення ОСОБА_1 розрахунку пенсії на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в економіці України, з якої сплачено страхові внески, за 2016-2018 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в економіці України, з якої сплачено страхові внески, за 2016-2018 роки з 01.03.2019.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, )

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович