Справа № 226/973/20
Суддя: Клепка Л. І.
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 226/973/20
Провадження № 2-а/226/8/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Клепка Л.І.,

секретаря Тіссен О.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши в залі суду в м. Мирнограді Донецької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до поліцейського СРПП №3 Селидівського відділення поліції Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області Меткого Романа Миколайовича, третя особа: Покровський відділ поліції ГУНП в Донецькій області, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського СРПП №3 Селидівського відділення поліції Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області Меткого Романа Миколайовича, третя особа: Покровський відділ поліції ГУНП в Донецькій області, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. В обгрунтування позову зазначив, що 26.03.2020 приблизно о 13.00год. він разом зі своїм братом ОСОБА_3 рухався на автомобілі ІЖ-2715, державний номерний знак НОМЕР_1 по вулиці Шосейній в м.Покровськ, де їх зупинив поліцейський, який, не пояснивши причину зупинки, потребував у нього посвідчення водія та підтвердження проходження автомобілем обов`язкового технічного контролю. На місці відносно нього поліцейським СРПП №3 Селидівського ВП Покровського ВП Метким Р.М. було складено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальнності за ст.121 ч.ч.1,3 КУпАП за порушення п.п.31,35 Правил дорожнього руху та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розмірі 340 грн.

Вказану постанову вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Підставами цьому зазначає незаконність зупинки та перевірки його документів, так як Правил дорожнього руху він не порушував, а працівник поліції може зупиняти автомобіль лише при порушенні водієм правил дорожнього руху. Крім цього вказує, що відповідачем порушена процесуальна процедура при складані постанови, не зібрано доказів вчинення ним правопорушень: відсутні його пояснення, пояснення свідка, а в самій постанові не міститься посилань на технічний засіб, яким поліцейський здійснювався відеозапис, і з урахуванням зазначеного просить суд скасувати винесену щодо нього постанову БАА № 242207 від 26.03.2020 року за ст.121 ч.ч.1,3 КУпАП як незаконну та притягнути до дисциплінарної відповідальності відповідача.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явився, скориставшись своїми процесуальними правами на власний розсуд, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав і суду пояснив, що 26.03.2020 року він з напарником заступив на чергування в наряді сектору реагування патрульної поліції Покровського ВП. Їх робота була орієнтована на виявлення порушників правил дорожнього руху та виявлення фактів незаконної вирубки лісу і лісосмуг у зв`язку з проведенням спеціальної операції. Близько 13.00 години їм анонімно повідомили, що по вул.Шосейній, де вони несли службу, рухається автомобіль ІЖ, який перевозить дрова, і напарник зупинив цей автомобіль, щоб перевірити документи водія. Під час перевірки документів водію було запропоновано надати протокол технічного контролю, так як автомобіль ІЖ-2715, на якому він рухався, підлягає обов`язковому технічному огляду, проте такого документу водій не надав, і він став складати відносно нього постанову за ч.3 ст.121 КУпАП. Під час складання постанови він виявив ще одне порушення водієм Правил дорожнього руху, а саме - відсутність на лівому передньому колесі автомобіля болта кріплення, і він вписав в постанову і п.1 ст.121 КУпАП та наклав на водія адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340грн. Так як виявилося, що в автомобілі дійсно перевозилися дрова, про це було повідомлено чергову частину, після чого на місце прибула слідчо-оперативна група, і слідчим було задокументовано зазначений факт.

Вважаючи постанову законною і прийнятою у спосіб, визначений законом, просив суд відмовити позивачу у задоволенні вимог. На підтвердження своїх доводів надав суду відеозапис з боді-камери, яка застосовувалася ним при фіксації правопорушення.

Вислухавши доводи і аргументи відповідача та дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з такого.

Відповідно до ст.19 Конституцції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст.77 Кодексу аадміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст.77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. Суд не може витребувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно ст.74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, тобто які є недопустимими. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як встановлено судом, позивача згідно постанови БАА № 242207 від 26.03.2020 року притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.3 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340грн. у зв`язку з тим, що він 26.03.2020 року о 13.35 год. біля будинку №118 по вулиці Шосейній в м.Покровськ Донецької області керував транспортним засобом ІЖ-2715, державний номерний знак НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, а також на лівому передньому колесі був відсутній болт кріплення колеса.

Заявляючи позовні вимоги до відповідача, позивач просить суд визнати протиправною і скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення.

В якості доказів неправомірності дій відповідача позивач долучає до позову два диски з відео фіксацією, здійсненою ним на місці зупинки, якість якої є вкрай низькою, що не надало суду можливості дослідити до кінця записи, відображені на дисках, так як повністю вони не відтворюються. Судом запропоновано позивачу надати відеозаписи належної якості, які ним проігноровані. Сам позивач до судового засідання не з`явився. Отже, суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

Згідно статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування транспортними засобами, зокрема і передбачених частиною першою та третьою статті 121 КУпАП.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11. 2015 року, № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Таким чином, відповідач мав право виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення за ст.121 КУпАП без складання протоколу на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.

Таким чином, право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Пунктом 31.1. Правил дорожнього руху визначено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації. Згідно п.31.4.5 є) Правил відсутність болта (гайки) кріплення колеса не відповідає вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 31.3 Правил дорожнього руху України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Статтею 35 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті. Періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки. Не підлягають обов`язковому технічному контролю вказані вище транспортні засоби зі строком експлуатації до двох років.

Частиною першою ст.121 КУпАП визначена адміністративна відповідальність водіїв транспортних засобів за керування транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, а частиною третьою цієї статті - за керування водієм транспортним засобом, який підлягає обов`язковому контролю, але своєчасно його не пройшов.

Як слідує з постанови, позивач під час зупинки його інспектором поліції керував транспортним засобом ІЖ -2715. Згідно реєстраційної картки ТЗ автомобіль 1989 року випуску є фургоном малотонажним, повною масою 1610, отже призначений для перевезення вантажів і за своїм призначенням є вантажним, а тому підпадає під вимоги Закону України «Про дорожній рух» щодо обов`язкового технічного контролю.

Доказом на підтвердження правомірності своїх дій відповідач надав суду відеозапис з місця події, отриманий за допомогою відеореєстратора (боді-камери), закріпленого на форменному одязі.

Згідно статті 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ст.283 КУпАП, якою визначається зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення, вона, крім іншого, має містити інформацію про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, якщо такий запис здійснювався.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, надана відповідачем копія відеозапису не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Такий висновок щодо застосування норм права прийнятий Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.01.2019 року по справі № 592/5576/17, який згідно ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" є обов`язковим для судів нижчої інстанції.

Згідно довідки начальника СРПП №2 Покровського ВП ГУНП в Донецькій області працівнику поліції ОСОБА_1 для насення служби 26.03.2020 року видавався портативний відеореєстратор (боді-камера) №1003392. Равзом з тим, як вбачається з постанови та на що звертає увагу позивач, посилання на застосування технічного засобу вона не містить, тому вважати цей відеозапис належним доказом, отриманим у встановленому законом порядку, суд не може. Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення не є такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Так як відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності свого рішення і не надано суду достатньо доказів, які б підтверджували, що водій ОСОБА_5 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1, ч.3 ст.121 КУпАП, суд дійшов висновку про протиправність постанови, оскільки сама по собі постанова за відсутності інших належних доказів не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантується право на ефективний засіб юридичного захисту, під яким необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Приймаючи до уваги, що настання для позивача негативних наслідків пов`язано із прийняттям відповідачем рішення, достатнім та ефективним способом захисту порушених прав позивача на підставі ч. 3 ст.286 КАС України є скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі.

При вирішенні поставленої позивачем вимоги щодо притягнення відповідача до дисциплінарної відповідальності суд зазначає, що суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами, тобто мають дискреційні повноваження. Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади, про що фактично просить позивач, заявляючи вимогу про притягнення відповідача до дисциплінарної відповідальності, виходить за межі завдань адміністративного судочинства, так як суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій і повноважень та підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством. Отже, вказана вимога позивача є безпідставною і задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб' єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Таким чином на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2,9,77,78,139,241-250,255,286,295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , до поліцейського СРПП №3 Селидівського відділення поліції Покровського відділу поліції в Донецькій області Меткого Романа Миколайовича, третя особа Покровський ВП ГУНП в Донецькій області, місце розташування: м.Покровськ Донецької області, вул.Мандрика, буд.7, про визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 242207, винесену 26 березня 2020 року відносно ОСОБА_2 за ст.121 ч.1,ч.3 КУпАП.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків на його оскарження, якщо апеляційна скарга на нього не була подана. Рішення може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду через Димитровський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Л.І. Клепка