Справа № 808/1586/14
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2020-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року

м. Київ

справа № 808/1586/14

адміністративне провадження № К/9901/8541/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів - Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Державного підприємства «Мелітопольський завод «Гідромаш»

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.03.2015 (Головуючий суддя Панченко О.М., судді: Чередниченко В.Є., Коршун А.О.)

у справі № 808/1586/14

за позовом Державного підприємства «Мелітопольський завод «Гідромаш»

до Мелітопольського управління Державної казначейської служби України Запорізькій області

та Мелітопольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області

про стягнення бюджетної заборгованості у розмірі 5 433 679,00 грн,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2014 року Державне підприємство «Мелітопольський завод «Гідромаш» (далі - позивач, ДП «Мелітопольський завод «Гідромаш») звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Мелітопольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (далі - відповідач-1, Мелітопольська ОДПІ ГУ Міндоходів у Запорізькій області) та Мелітопольського управління Державної казначейської служби України Запорізькій області (Мелітопольське УДКС Запорізької області, відповідач-2) про стягнення з Державного бюджету України суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість по декларації з податку на додану вартість за квітень 2012 року у розмірі 5 433 679,00 грн (з урахуванням уточнених позовних вимог).

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 14.05.2014 адміністративний позов задоволено повністю.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.03.2015 скасовано постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 14.05.2014 та відмовлено у задоволенні позову у повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, вважаючи, що рішення суду апеляційної інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.03.2015 та залишити в силі постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 14.05.2014.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що судовими рішеннями, які набрали законної сили встановлено право позивача на заявлену суму бюджетного відшкодування. Суми податку не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість та підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь позивача. Крім того, судом апеляційної інстанції порушено строки розгляду апеляційної скарги. Також, справу розглянуто за відсутності відповідача, що призвело до неповного з`ясування фактичних обставин справи.

Відповідач процесуальним правом надати письмові заперечення не скористався, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.01.2018 касаційну скаргу разом з матеріалами справи було передано судді-доповідачу Васильєвій І.А. та визначено склад колегії суддів, до якої також входять судді: Пасічник С.С. та Юрченко В.П.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем по справі подано до Мелітопольської ОДПІ податкову декларацію з ПДВ за квітень 2012 року (вх. № від 21.05.2012), уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку із виявленими самостійно помилками (вх.. № 0 від 11.06.2012) та розрахунок суми бюджетного відшкодування ПДВ, де визначило суму, що підлягає бюджетному відшкодування на розрахунковий рахунок у розмірі 5 470 737 грн.

Мелітопольською ОДПІ проведено позапланову виїзну перевірку з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за квітень 2012, яка виникла за рахунок від`ємного значення з ПДВ за серпень 2008, липень - жовтень 2009, січень - травень, серпень - грудень 2010, січень - грудень 2011, лютий, березень 2012 за результатами, якої складено акт перевірки № 436/154/00240106 від 09.07.2012.

Під час проведення перевірки встановлені наступні порушення:

пункту 102.5 статті 102, пункту 198.3 статті 198, пунктів 200.1, 200.4, 200.6 статті 200 Податкового кодексу України, внаслідок чого ДП МЗ «Гідромаш» завищено відшкодування заявлене на розрахунковий рахунок за квітень 2012 року на 5 470 737 грн та застосовані штрафні санкції 2 735 368,50 грн;

пунктів 200.1, 200.4, 200.6, 200.14 статті 200 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено бюджетне відшкодування в податкових деклараціях поданих з вересня 2009 по березень 2012 на загальну суму 5 302 428,00 грн, у тому числі по періодам: вересень 2009 на 77260 грн; вересень 2009 на 49187 грн; жовтень 2009 на 20819 грн; листопад 2009 на 15268 грн; лютий 2010 на 20481 грн; березень 2010 на 231821 грн; квітень 2010 на 83455 грн; травень 2010 на 123577 грн; червень 2010 на 108089 грн; вересень 2010 на 118839 грн; жовтень 2010 на 215016 грн; листопад 2010 на 228448 грн; грудень 2010 на 439113 грн; січень 2011 на 121934 грн; лютий 2011 на 19539 грн; березень 2011 на 257380 грн; квітень 2011 на 142990 грн; травень 2011 на 44899 грн; червень 2011 на 276382 грн; липень 2011 на 223840 грн; серпень 2011 на 200139 грн; вересень 2011 на 273410 грн; жовтень 2011 на 475242 грн; листопад 2011 на 465007 грн; грудень 2011 на 355353 грн; січень 2012 на 323481 грн.; березень 2012 на 391459 грн.

В порушення пункту 198.3 статті 198, пункту 200.1 статті 200, пунктів 201.4, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 550 902 грн, у зв`язку із здійсненням операцій без належного підтвердження їх товарності.

Завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту (ряд. 19) березня 2011 року на суму ПДВ у розмірі 486 256 грн; завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту (ряд. 19) листопада 2011 року на суму ПДВ у розмірі 552 208,00 грн.

В порушення пункту 200.2 статті 200 Податкового кодексу України, ДП МЗ «Гідромаш» збільшено суму грошового зобов`язання за основним платежем на 20 566 грн та за штрафними санкціями у розмірі 10 283 грн, що відбулось внаслідок заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання і сумою податкового кредиту.

У зв`язку з виявленими порушеннями Позивачу направлені податкове повідомлення - рішення № від 23.07.2012, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість за основним платежем на 20 566 грн та за штрафними санкціями на 10 283 грн; податкове повідомлення - рішення № від 23.07.2012, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 550902 грн.; податкове повідомлення - рішення № від 23.07.2012 р., яким Позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування на 5470737,00 грн. та застосовані штрафні санкції у розмірі 2735368,50 грн.; податкового повідомлення - рішення № від 23.07.2012, яким збільшено суму бюджетного відшкодування на 5302428,00 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.11.2012 частково задоволено позов Державного підприємства Мелітопольський завод "Гідромаш" у справі № 0870/8017/12, визнано протиправним та скасовано: податкове повідомлення - рішення № від 23.07.2012, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість; податкове повідомлення - рішення № від 23.07.2012, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 550902 грн; та податкове повідомлення - рішення № від 23.07.2012 в частині зменшення суми бюджетного відшкодування, заявленого на розрахунковий рахунок з податку на додану вартість за квітень 2012 року в сумі 131251 грн та визначення штрафних санкцій в сумі 65 625,50 грн. В задоволені вимог позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № від 23.07.2012 та податкового повідомлення - рішення № від 23.07.2012 в частині зменшення суми бюджетного відшкодування, заявленого на розрахунковий рахунок з податку на додану вартість за квітень 2012 на 5302428 грн. - судом відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2013 постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15.11.2012 по адміністративній справі № 0870/8017/12 - скасовано частково, по справі прийнято нове рішення, якою апеляційну скаргу Мелітопольської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Запорізькій області (далі по тексту, Мелітопольська ОДПІ ГУ Міндоходів у Запорізькій області) залишено без задоволення, апеляційну скаргу ДП МЗ "Гідромаш" - задоволено, податкові повідомлення - рішення № від 23.07.2012, та № від 23.07.2012 щодо зменшення суми бюджетного відшкодування, заявленого на розрахунковий рахунок з податку на додану вартість за квітень 2012 на 5 302 428 грн, скасовані. В іншій частині постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15.11.2012 залишено без змін.

Мелітопольською ОДПІ оскаржено рішення суду першої та другої інстанції до Вищого адміністративного суду України. Ухвалою ВАСУ від 18.02.2014 порушено касаційне провадження по справі № 0870/8017/12.

Задовольняючи позовні вимоги в справі, що розглядається, суд першої інстанції, виходив з того, що податкові повідомлення-рішення органу державної податкової служби, якими позивачу було зменшено суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість скасовано судовим рішенням, що набрало законної сили. Тобто відсутність з боку позивача порушень норм податкового законодавства, правильність формування позивачем сум бюджетного відшкодування ПДВ, відсутність підстав для зменшення сум бюджетного відшкодування встановлено в судовому порядку, що згідно положень ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є обставиною для звільнення від доказування. Заявлена до бюджетного відшкодування сума набуває статусу бюджетної заборгованості саме з моменту набрання рішення про скасування податкового повідомлення-рішення законної сили. У разі невідшкодування бюджетної заборгованості з ПДВ право платника порушується внаслідок неодержання коштів з бюджету, а тому належним способом захисту цього права є стягнення зазначених коштів (відшкодування заборгованості).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що в зв`язку з тим, що матеріали справи не містять відомостей щодо відсутності податкового боргу на особовому рахунку позивача, який може бути зменшений або погашений за рахунок податкового кредиту, тому відсутні підстави для стягнення заявленої суми до бюджетного відшкодування. Крім того, суд апеляційної інстанції, застосувавши положення частини 2 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України, зазначив, що позивачем, в свою чергу, в адміністративному позові, заявлено вимоги лише щодо стягнення бюджетної заборгованості, а вимоги щодо визнання дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними відсутні.

Колегія суддів суду касаційної інстанції не погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, вважаючи їх передчасними, виходячи з такого.

Пунктом 200.7 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктом 200.10 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Відповідно до пункту 200.12 статті 200 Податкового кодексу України орган державної податкової служби зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Згідно з пунктом 200.13 статті 200 Податкового кодексу України на підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган Державного казначейства України видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби.

За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки (пункт 200.11 статті 200 Податкового кодексу України).

Пунктом 200.14 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки орган державної податкової служби виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов`язань з цього податку в наступних податкових періодах;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

На підставі пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або орган державної податкової служби розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, орган державної податкової служби не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний повідомити про це орган Державного казначейства України. Орган Державного казначейства України тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження орган державної податкової служби протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

За правовою позицією Верховного Суду України (постанови від 16.09.2015 у справі № 21-881а15, від 17.11.2015 у справі № 21-4371а15, від 02.12.2015 у справі № 21-2650а15, від 20.04.2016 у справі № 21-452а16, від 07.03.2017 у справі № 820/19449/14) Порядок взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2011 № 39 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), не передбачає бюджетне відшкодування податку на додану вартість у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) зі здійсненням судового контролю над рішеннями контролюючих органів, ухваленими за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування або окремо від здійснення такого контролю. Відшкодування з Державного бюджету України податку на додану вартість є виключними повноваженнями податкових органів та органів державного казначейства, а отже, суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення такої заборгованості.

Відтак, вважалось, що стягнення бюджетної заборгованості з податку на додану вартість є неналежним способом захисту прав платника податку. Правильним механізмом визнавалось зобов`язання контролюючого органу виконати покладені на нього законом і підзаконними актами обов`язки щодо надання органу казначейства висновку щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 26.06.2018 на підставі пункту 8 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України передав справу № 826/7380/15 на розгляд Великої Палати Верховного Суду у зв`язку з необхідністю відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.02.2019 відступила від цього висновку Верховного Суд України та зазначила, що на момент виникнення спірних правовідносин надання інспекцією висновку до органу казначейства щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету, було передбачено статтею 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та Порядком взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2011 № 39 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Невиконання цього обов`язку спричиняло порушення права платника податку на отримання з бюджету суми відшкодування податку на додану вартість, а такі способи судового захисту як визнання протиправною бездіяльності податкового органу щодо неподання до органу казначейства висновку із зазначенням відповідної суми бюджетного відшкодування та зобов`язання податкового органу вчинити передбачені законодавством дії, спрямовані на підготовку і надання відповідного висновку органам казначейства, були сформульовані Верховним Судом України виходячи, зокрема, з чинного на той час законодавства.

Законами України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 № 909-VIII та «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 № 1797-VIII внесено зміни до статті 200 Податкового кодексу України, зокрема, й щодо порядку бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

У зв`язку з прийняттям вказаних змін до Податкового кодексу України постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 № 26 визнано таким, що втратив чинність Порядок взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2011 № 39 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з підпунктом 200.7.2 пункту 200.7 цієї статті Кодексу заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

За правилами пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Пунктом 200.12 статті 200 Податкового кодексу України, зокрема, визначено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (пункт 200.13 статті 200 Податкового кодексу України).

Наведені норми статті 200 Податкового кодексу України узгоджуються з пунктами 6, 7, 11, 12 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 № 26.

Відповідно до пункту 56 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України до 01.02.2017 центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01.02.2016, за якими станом на 01.01.2017 суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються в порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Відшкодування узгоджених сум податку на додану вартість, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік. Розподіл сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість здійснюється Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин, з урахуванням встановленого судами права позивача на бюджетне відшкодування спірної суми податку на додану вартість, а також відсутності механізму реального відшкодування платнику податку узгодженої суми бюджетного відшкодування вказаного податку, такі способи захисту порушеного права як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником суми бюджетного відшкодування або внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не призведуть до ефективного відновлення його права.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Враховуючи наведене та з огляду на те, що такі способи захисту як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником суми бюджетного відшкодування або внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не призведуть до ефективного відновлення права платника податку на додану вартість, Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача в такій ситуації, є стягнення з Державного бюджету України через орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на користь товариства заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість.

Разом з тим відповідно до частини п`ятої статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 № 3262 IV судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень.

Так, з Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.02.2016 постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15.11.2012 р. та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2013 р. у справі № 0870/8017/12 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Таким чином, суду апеляційної інстанції слід дослідити обставини щодо підтвердження права позивача на отримання спірної суми бюджетного відшкодування з урахуванням рішень у справі № 0870/8017/12, прийнятих за результатами нового розгляду, та у випадку підтвердження такого права обрати належний спосіб захисту порушеного права.

Суд касаційної інстанції в силу положень частини 2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до частини 2 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Керуючись статтями 243, 246, 250, 341, 345, 349, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Мелітопольський завод «Гідромаш» задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.03.2015 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.А. Васильєва
Судді: С.С. Пасічник
В.П. Юрченко