Справа № 745/309/20
Суддя: Даньков О. М.
Дата ухвалення: 2020-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 745/309/20
Провадження № 2-а/745/2/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2020 року Сосницький районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Данькова О.М., за участі секретаря судового засідання Петрикій І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Сосниця справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №3 Управління патрульної поліції в місті Києві сержанта поліції Сало Романа Володимировича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом та просить суд визнати незаконною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2259412 від 17.03.2020, що винесена інспектором роти №3 батальйону №3 Управління патрульної поліції в місті Києві сержантом поліції Сало Романом Володимировичем, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень. Позов мотивує, тим що 17.03.2020 року, о 13 год. 52 хв., він рухався вул. Київською (поруч з домом №146) в с. Залісся на автомобілі BMW 520, номерний знак НОМЕР_1 , зі швидкістю 116 км/год., тобто допустив порушення встановленого обмеження швидкості руху в населеному пункті, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху.

Разом з тим, доказів порушення ПДР Відповідач йому не надав, відомості про них відсутні в оскаржуваній постанові, у його клопотанні надати захисника було відмовлено, копію постанови не вручено на місці зупинки, а спрямовано поштою на домашню адресу (копію постанови отримав 02.05.2020 року, свідченням чого є конверт із кодом відправлення).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, з якої вбачається, що позовні вимоги він підтримує.

В судове засідання відповідач Сало Р.В. не з`явився, до суду надійшов відзив із якого вбачається, що відповідач заперечив проти задоволення позову. Дослідивши зібрані в справі докази, суд приходить до наступних висновків. З дослідженої в судовому засіданні копії постанови серії ЕАК №2259412 від 17.03.2020 року, винесеної відповідачем, вбачається, що 17.03.2020 року позивач в с. Залісся по вул. Київська, 146, рухався зі швидкістью 116 км/год., чим порушив встановленне обмеження швидкості в населеному пункті.

Відповідно до п. 12.4 Правил дорожнього руху в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год (нові зміни з 01.01.2018). Згідно із ч. 3 ст. 122 КУпАП відповідальність передбачена за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В ч. 1 ст. 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Виходячи зі змісту правових норм ст. 251 КУпАП України і ст. 72 КАС України, доказами в зазначеній справі є будь-які фактичні дані, на основі яких компетентним органом (посадовою особою) при складенні постанови про накладення адміністративного стягнення та судом при розгляді справи щодо оскарження постанови в порядку адміністративного судочинства, встановлюється наявність чи відсутність обставин, що мають значення для справи, в тому числі винність особи, обставини, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови встановлення події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Відповідно до вимог ст.ст. 7, 8 Закону України «Про національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Згідно зі ст. 18 Закону поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поважати і не порушувати прав і свобод людини. Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів. Це повністю узгоджується з вимогами ст. 19 Конституції України. Окрім того, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. За правилами ст. 271 КУпАП, у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

Право на правову допомогу гарантовано ст. 59 Основного закону України. Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведенності вини особи тлумачаться на її користь. Вказані положення є гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення. Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, передбачене право кожного обвинуваченого захищати себе особисто або використовувати правову допомогу захисника, вибраного ним на власний розсуд. У Міжнародному пакті про громадянські і політичні права від 16 грудня 1966 року, ратифікованому Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 19 жовтня 1973 року № 2148-VIII, зазначено, що держава повинна гарантувати кожному, чиї права і свободи порушено, ефективний засіб правового захисту, і таке право повинно встановлюватись судовим або будь-яким іншим компетентним органом, передбаченим правовою системою держави, та можливість вільного вибору обвинуваченим захисника. Враховуючи викладене та те, що відповідач не довів обґрунтованість та відповідність діючому законодавству постанови про накладення адміністративного стягнення, не надав суду належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки надані відповідачем фото та відео матеріали не спростовують доводи позивача про порушення його права на юридичну допомогу, а сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки само по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого адміністративного порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Окрім того, оскаржувана постанова не містить вказівку про порядок і строк її оскарження, а тому за змістом не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. На підставі вище викладеного, керуючись ст. 268 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 72, 73, 77, 132, 134, 139, 241-246, 286, 295 КАС України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №3 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Сало Романа Володимировича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2259412 від 17.03.2020 року, провадження в справі закрити. Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через Сосницький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Інспектор роти №3 батальйону №3 Управління патрульної поліції в місті Києві сержант поліції Сало Роман Володимирович, місце знаходження: вул. Народного Ополчення, 9, в м. Києві, 03151.

Суддя О.М.Даньков