Справа № 478/734/20
Суддя: Томашевський О. О.
Дата ухвалення: 2020-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №478/734/20
Пров. №2-а/478/8/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2020 року. Казанківський районний суд Миколаївської області, у складі:

головуючого судді Томашевського О.О.,

за участю:

секретаря судових засідань Григоренко Н.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в режимі відеоконференції з Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Казанківського ВП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області Кухарчука Олександра Юрійовича, третя особа: Головне управління Національної поліції в Миколаївській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАА № 433212 від 05.05.2020 року,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до поліцейського СРПП Казанківського ВП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області Кухарчука Олександра Юрійовича, третя особа: Головне управління Національної поліції в Миколаївській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАА № 433212 від 05.05.2020 року.

Позовні вимоги мотивовані тими обставинами, що 05.05.2020 року о 12 год. 20 хв. по вул. Васляєва в смт. Казанка, Миколаївської області, позивач керував належним йому вантажним фургоном марки «Mercedes-Benz», моделі «815», державний номер НОМЕР_1 , не порушуючи жодних вимог ПДР України. В цей час, його автомобіль було безпідставно зупинено поліцейським СРПП Казанківського ВП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області Кухарчуком О.Ю., який почав шукати підстави для притягнення його до відповідальності. Так, ОСОБА_2 почав звинувачувати позивача в тому, що нібито, він керував автомобілем з не пристебнутим ременем безпеки, на що позивач не погодився, оскільки він керував автомобілем з пристебнутим ременем безпеки.

В подальшому відповідач не роз`яснив позивачу вимоги ст.268 КУпАП, та додатково вирішив притягнути останнього до адміністративної відповідальності за не проходження позивачем обов`язкового технічного огляду.

В результаті наведеного, відносно позивача було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 433212 від 05.05.2020 року, за ч.ч. 3,5 ст.121 КУпАП

Позивач пояснював ОСОБА_2 , що проходив технічний огляд. Так, належний йому автомобіль згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , має повну масу - 7490 т. Позивачем, у відповідних фахівців було здійснено переобладнання належного йому автомобіля, а саме: було застосовано передню та задню вісь у зборі з підвісками, гальмівними механізмами, колесами та пневматичними шинами автомобіля марки «Mercedes-Benz Atego 916», про що на автомобіль та на ім`я позивача було видано Висновок науково-технічної експертизи №540124 від 16.03.2020 року про переобладнання автомобіля.

23.03.2020 року ТОВ «УКР-ТЕСТ-СТАНДАРТ» на належний позивачу автомобіль, було видано сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу та додаток до нього. Далі, позивач повинен був звернутися до Територіального сервісного центру МВС України, з метою внесення змін до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 відомостей в графу «повна маса автомобіля».

У зв`язку з запровадженням на території України карантинних заходів, позивач не мав можливості звернутися вчасно до уповноважених органів для внесення відповідних змін та проходження обов`язкового технічного контролю.

В подальшому, у зв`язку з послабленням карантинних заходів, позивач звернувся 12.05.2020 року до територіального сервісного центру МВС України № 1243 та здійснив заміну свідоцтва про реєстрацію його транспортного засобу на нове, а 13.05.2020 року ним було пройдено обов`язкову перевірку технічного стану транспортного засобу, про що складено протокол перевірки технічного стану транспортного засобу № 00 727-00596-20 серії ВР № 462057.

Позивач також зазначив, по відповідачем було відмовлено йому в перенесені розгляду його справи на іншу дату, для надання йому можливості запросити його захисника, чим порушено його право на захист, гарантоване ст.59 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Крім того, з метою недопущення його безпідставного притягнення до адміністративної відповідальності, відповідач повинен також був скласти протокол про адміністративне правопорушення, оскільки між його складенням та стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Позивач також вказав, що оскільки розгляд його справи здійснювався безпосередньо на місці вчинення правопорушення, а не за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, були порушені його процесуальні права, закріплені у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

Враховуючи наведене, позивач просить суд: визнати дії поліцейського СРПП Казанківського ВП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області Кухарчука Олександра Юрійовича, щодо складання постанови про адміністративне правопорушення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА 433212 від 05.05.2020 року, за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП, та накладення щодо позивача адміністративного стягнення, у вигляді штрафу в сумі 680 грн. незаконними; визнати постанову про адміністративне правопорушення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА 433212 від 05.05.2020 року протиправною, а провадження по справі закрити.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 17.06.2020 року провадження у справі відкрито, призначено судове засідання. Постановлено проводити розгляд справи в дистанційному режимі відеоконференції з Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу. Зобов`язано відповідача надати матеріали про адміністративне правопорушення, запропоновано третій особі надати свої пояснення.

Відповідачем до суду було надано матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Від представника третьої особи до суду надійшли пояснення, в яких він повністю заперечує проти позову відповідача та просить суд в його задоволенні відмовити.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні просив в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі.

Представник Головного управління Національної поліції в Миколаївській області в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з постановою серії БАА № 275334, ОСОБА_1 05.05.2020 року о 12 год. 25 хв. в смт. Казанка по вул. Васляєва, керував автомобілем марки «Mercedes-Benz», модель «815», державний номер НОМЕР_1 , який не пройшов обов`язкового технічного огляду та з не пристебнутим ременем безпеки, чим порушив пп. «в» п. 2.3 та пп. «б» п. 31.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху) та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч.3, 5 ст. 121 КУпАП.

У відповідності до пп. «б» п. 31.3 Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, відповідно до ч. 3 ст. 121 КУпАП, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями пп. «в» п. 2.3 Правил дорожнього руху передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких заважають користуватися ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Згідно з ч. 5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Постановою серії БАА № 275334 від 05.05.2020 року на ОСОБА_1 накладено стягнення у межах санкції, передбаченої ч. 3 ст. 121 КУпАП, як встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у розмірі 340,00 грн.

Щодо суті зафіксованого в оскаржуваній постанові правопорушення, суд зазначає наступне.

За приписами ч. 3 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 31.3 «б» Правил дорожнього руху, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

У відповідності до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що при державній реєстрації вантажних автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автомобіль-мішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо);

Як вбачається із свідоцтва серії НОМЕР_2 про реєстрацію транспортного засобу марки «Mercedes-Benz» модель «815», його тип «вантажний фургон», рік випуску 2000, повна маса 7490, маса без навантаження 5260.

Згідно з ч. 3 ст. 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобілі з призначенням «фургон» належать саме до вантажних автомобілів.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про те, що автомобіль «Mercedes-Benz» моделі «815»підлягає обов`язковому технічному огляду згідно зі ст. 35 Закону України «Про дорожній рух».

Відповідно до протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 00638-00620-18, транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» модель «815», підлягає обов`язковому технічному контролю не пізніше 30.03.2020 року.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви та пояснень позивача в судовому засіданні, останній погодився з тим, що на час складання оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення 05.05.2020 року, він не мав підтвердження проходження належним йому автомобілем технічного огляду.

З протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу серії НОМЕР_3 462057 13.05.2020 року вбачається, що технічний огляд автомобіля марки «Mercedes-Benz» здійснено лише 13.05.2020 року, тобто через вісім днів після виявлення правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що оскільки у позивача на час проведення перевірки дійсний протокол перевірки технічного стану транспортного засобу був фактично відсутній, висновок відповідача про керування транспортним засобом, що своєчасно не пройшов технічного огляду є правомірним, підтверджується матеріалами справи та не спростований позивачем.

Щодо посилання позивача на те, що він не мав можливості вчасно звернутися до уповноважених органів та пройти обов`язковий технічний контроль, у зв`язку з запровадженням на території України карантинних заходів, то суд вважає недоведеним того факту, що введення карантину на території України на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19" призвело до не можливості проходження обов`язкового технічного контролю позивачем, позаяк, позивачем не було надано до суду підтверджуючих документів про вжиті ним заходи з метою проведення відповідної реєстрації та її подальшої неможливості.

Щодо тверджень позивача про порушення відповідачем вимог законодавства при розгляді справи та складенні постанови на місці зупинки транспортного засобу без складення протоколу, суд зазначає наступне.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів Національної поліції, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7 КУпАП); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 КУпАП).

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення Правил дорожнього руху (частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 258 КУпАП (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Згідно з ч. 4 вказаної статті, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 - 3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (частина 5 статті 258 КУпАП).

Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджена Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі-Інструкція).

Пунктом 4 зазначеної Інструкції передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п. п. 1, 2 розділу ІІІ Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем вчинення правопорушення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Суд зауважує, що дійсно Конституційний Суд України у рішенні від 26.05.2015 року у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом, до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена ст. 121 Кодексу, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

У пункті 2.4 Рішення Конституційний Суд констатує, що аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв`язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Разом з тим, зміни до ст. 258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та Інструкцією № 1395, якою урегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення Конституційного Суду України. Вказаним нормативним актам не надавалось тлумачення Конституційним Судом України.

Отже, приписи рішення Конституційного Суду України по справі № 1-11/2015 від 26.05.2015 року повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених Законом України від 14.07.2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» та вищевказаною Інструкцією.

Тому, доводи позивача про те, що спірна постанова винесена на місці зупинки транспортного засобу без запрошення до управління поліції, тобто, з порушенням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбаченого ст. 121 КУпАП, суд вважає необґрунтованими, оскільки, як зазначалось вище, відповідно до приписів ст. 258 КУпАП, у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Вказана норма права не визнана в установленому порядку неконституційною, а тому підлягає застосуванню.

Разом з тим, суд звертає увагу на наступне.

Україна проголошена демократичною, правовою державою, в якій права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст. 1, ч. 2 ст. 3 Конституції України).

За ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади повинні здійснювати свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України (ч.2 ст.6 Конституції України).

Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Відповідно до вимог ст. 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення.

Право на правову (правничу) допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України.

Право на правову допомогу - це закріплене в Конституції України та в інших законодавчих актах відповідно до міжнародно-правових стандартів право кожного на одержання послуг юридичного характеру з метою забезпечення реалізації особистих (громадянських), політичних, економічних, соціальних і культурних інтересів, а також захисту прав і свобод особи. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Право на юридичну допомогу знайшло своє закріплення у нормах міжнародного законодавства, що є частиною національного законодавства України: ст. 11 Загальної декларації прав людини і громадянина, ч. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, п.п. «с» п. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основних свобод, п. 93 Мінімальних стандартних правил поводження з в`язнями.

Як вбачається з пояснень сторін та дослідженого у судовому засіданні відеозапису, який було надано позивачем, поліцейським СРПП Казанківського ВП Кухарчуком О.Ю. не було повною мірою забезпечено право водію ОСОБА_1 на захист та отримання правової допомоги.

Як видно з відеозапису, відповідач розпочав розгляд справи, роз`яснив позивачу всі його права та обов`язки, в тому числі і право на користування послугами адвоката або іншого фахівця у галузі права, після чого не надав можливості скористуватись правовою допомогою позивачу, який заявив відповідне клопотання.

Таким чином, право на захист позивача залишилось формальним.

З цього приводу суд приходить до висновку, що якщо заявник вважає, що потребує юридичної допомоги і законодавство гарантує йому право на захист незалежно від його власної обізнаності в юридичних питаннях, таке клопотання має бути задоволене. Відмова у задоволенні такого клопотання або його ігнорування буде незаконним і свавільним.

Наведене узгоджується із нормами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у поєднанні з підпунктом «с» п. 3 ст. 6 Конвенції, які відмову від залучення адвоката за клопотанням особи, визначають свавільністю та незаконністю з боку посадових осіб.

Таким чином, за наявності відповідного клопотання з боку позивача про залучення адвоката, представник органу поліції повинен був його розглянути належним чином та забезпечити принаймні відповідний проміжок часу на отримання правової допомоги, що узгоджується із закріпленими гарантіями захисту, як в Конституції України, так і в ст. 268 КУпАП.

Враховуючи, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідачем не було забезпечено право на захист позивача, на думку суду, це призводить до порушення права позивача - водія ОСОБА_1 щодо користування юридичною допомогою адвоката або іншого фахівця у галузі права, у зв`язку з чим, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а адміністративне провадження відносно позивача за ч.ч.3,5 ст.121 КУпАП закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, суд також вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дій відповідача незаконними щодо складання постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА 433212 від 05.05.2020 року, за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.3, 5 ст.121 КУпАП не можуть бути задоволені, оскільки ст.286 КАС України, яка регулює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, не містить положень щодо визнання дій суб`єкта владних повноважень незаконними (протиправними).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 72, 73, 241-246 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Казанківського ВП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області Кухарчука Олександра Юрійовича, третя особа: Головне управління Національної поліції в Миколаївській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАА № 433212 від 05.05.2020 року задовольнити частково.

Постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА 433212 від 05.05.2020 року про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 за ч.ч.3, 5 ст.121 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Перебіг строку на апеляційне оскарження розпочинається з наступного дня після офіційного оголошення про закінчення дії на території України карантину встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширення корона вірусної хвороби (COVID-19).

Повний текст рішення складено та підписано 13.07.2020 року.

Суддя Казанківського районного суду

Миколаївської області О.О. Томашевський