Справа № 210/263/20
Суддя: Сільченко В. Є.
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/263/20
Провадження № 2-а/210/20/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"09" липня 2020 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді Сільченко В. Є.

при секретарі Семко Н. А., Фетісовій Т. С.

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника позивача Умріхін О.В.

представника відповідача Репешко П. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що є громадянином Єгипту і перебуває на території України на законних підставах, згідно довідки про звернення за захистом в Україні № 003229, яка видана 04.06.2019 року і дійсна до 04.07.2019 року і надалі її дію подовжено до 24.01.2020 року. 11.01.2020 року о 11.50, відносно позивача, головним спеціалістом ГУ ДМС у Дніпропетровській області Червоноштаном Р.К. було складено Протокол про адміністративне правопорушення ПР МДН № 000635, згідно якого громадянин Єгипту ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме : проживання без документів на право проживання в Україні. Позивач при цьому пояснив, що він 08.01.2020 року прибув до ГУ ДМС у Дніпропетровській області за адресою Дніпро вулиця В.Липинського 7 де дізнався про те, що йому відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, хоча раніше він про це не знав. Вказаний протокол було складено негайно, українською мовою, якою позивач як громадянин Єгипту не володіє і яку не розуміє. Перебуваючи у місті Дніпро, позивач не в змозі був залучити адвоката і перекладача з української на англійську мову. Він вимушений був отримати копію цього протоколу.

Надалі, одразу ж після складення протоколу, заступником начальника ГУ ДМС Сімон С.А. виніс Постанову ПН МДН №000635 від 11.01.2020 року про накладання на позивача адміністративного стягнення за ч. 1 статті 203 КУпАП, а саме те, що позивач порушив ч.4 статті 12 ЗУ «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», бо при розгляді справи про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 04.06.2019 року отримав довідку про звернення за захистом в Україні, після скасування довідки рішення не оскаржив, території України не залишив (зазначено в постанові).

При цьому посадова особа Сімон С.А. не дослідив, чи був належним чином поінформований ОСОБА_1 про таке скасування його довідки № 003229. Позивач, не розуміючи державної мови, без професійної правничої допомоги, був вимушений того ж дня 11.01.2020 року о 15.58 сплатити штраф в розмірі 1700 грн.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що його протиправно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 статті 203 КУпАП , бо він перебував на території України згідно довідки № 003229, яка мала строк дії до 21.01.2020 року. Щодо будь-яких дій ДМС щодо відмов у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та/або скасувань дії довідки про звернення за захистом в Україні № 0003229 позивача належним чином повідомлено не було.

До того ж, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 статті 203 КУпАП було розглянути із порушенням права позивача на професійну правничу допомогу, його як іноземця не було забезпечено перекладачем з української мови на англійську. Справу ОСОБА_1 було розглянуто негайно після складення протоколу і йому не надано достатнього часу для організації свого захисту.

У зв`язку з викладеним, позивач просить суд постанову ПН МДН № 000635 від 11.01.2020 року про накладення адміністративного стягнення скасувати.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили задовольнити, постанову скасувати.

Сторона відповідача заперечувала проти позовних вимог, подала відзив із обґрунтуванням своїх заперечень.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь, гідність інших людей.

Там, матеріалами справи встановлено, що Довідка про звернення за захистом в Україні № 003229 (а.с. 3), була надана Позивачу на підставі Заяви-Анкети про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту № 3-19 від 04.06.2019 року (а.с. 33).

Анкета-заява складена державною мовою гр. ОСОБА_5 зі слів та на прохання позивача у справі (заявника).

17 жовтня 2019 року було прийнято Рішення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту № 356- 19 (а.с. 35-36).

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додатково або тимчасового захисту», довідка про звернення за захистом в Україні - документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов`язків, передбачених цим Законом та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України.

Статтею10 Закону зазначено, що за результатами всебічного вивчення і оцінки всіх документів та матеріалів, що можуть бути доказом наявності умов для визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, приймає рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

У разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, прийняв рішення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, уповноважена посадова особа цього центрального органу виконавчої влади протягом семи робочих днів з дня його отримання надсилає або видає особі, стосовно якої прийнято зазначене рішення, письмове повідомлення з викладенням причин відмови і роз`ясненням порядку оскарження такого рішення. Довідка про звернення за захистом в Україні продовжується, якщо особа оскаржує таке рішення.

У разі невикористання особою права на оскарження протягом п`яти робочих днів з дня її письмового повідомлення про прийняття рішення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, вилучає у такої особи довідку про звернення за захистом в Україні та повертає особі національний паспорт та інші документи (якщо такі є в особовій справі заявника), що перебувають на зберіганні.

Особа, яка отримала повідомлення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і не використала право на його оскарження, повинна залишити територію України в установлений строк, якщо немає інших законних підстав для перебування в Україні, встановлених Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Згідно ст. 19 Закону, особи, яким надано тимчасовий захист, є іноземцями чи особами без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах на період дії обставин, за наявності яких було надано тимчасовий захист.

29 жовтим 2019 року співробітником відділу з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції, в телефонній розмові, було запрошено Позивача з`явитись до відділу з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції за адресою м. Дніпро, вул. В. Липинського для ознайомленим з прийнятим рішенням.

Вказане підтверджується доповідною запискою головного спеціаліста відділу з питань шукачів захисту та соціальної Інтеграції Олени Пронько та відповідним записом у «Журналі реєстрації міжміських і міжнародних телефонних розмов та розмов з абонентськими номерами мобільних (стільникових) операторів телекомунікацій № 1201.3.3-20» (а.с. 37,38-40).

31 жовтня 2019 року Позивачу направлено письмове повідомлення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, що також підтверджується Реєстром № 1352 від 06.11.2019 відправки кореспонденції ГУ ДМС України в Дніпропетровській області поштою (а.с. 42, 43).

12 листопада 2019 року Позивачу направлено письмове прохання терміново з`явитись до відділу з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції за адресою м. Дніпро, вул. В. Липинського, каб. 209, для вирішення питання щодо тимчасового перебування на території України, що також підтверджується Реєстром № 1352 від 13.11.2019 відправки кореспонденції ГУ ДМС України в Дніпропетровській області поштою (а.с. 44, 45).

19 листопада 2019 року Наказом ГУДМС України в Дніпропетровській області №151, Довідку про звернення за захистом в Україні № 003229 визнано недійсною.

Отже, суд доходить до висновку, що позивач дійсно втратив законні підстави для перебування на території України, оскільки він неодноразово належним чином повідомлявся про необхідність з`явитись до відділу з питань шукачів захисту та соціальної Інтеграції та про прийняте рішення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Крім того, стаття 268 КУпАП передбачає, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Так, позивач зазначає, що у нього при складанні протоколу не було змоги залучити адвоката, перекладача, при цьому протокол складено державною мовою, яку він не розуміє.

Вказані обґрунтування повністю спростовуються матеріалами справи.

Так, відповідно до Протоколу співбесіди від 20 червня 2019 року по Справі № 2019 DР 003, у розділі 1 уточнення анкетних даних позивач вказав, що володіє, зокрема, непогано російською мовою та українською (а.с. 48-20).

Згідно доповідної записки головного спеціаліста відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України в Дніпропетровській області Романа Червоноштан, Протокол про адміністративне правопорушення ПР МДН № 000635 та Постанова ПН МДН № 000635 віл 11.01.2020 року відносно Позивача складалися у присутності громадянки ОСОБА_7 , яка згідно відомостей сайту Національної Асоціації Адвокатів України у 14.09.2018 році отримала Свідоцтво № 3853 про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 50, 51, 52).

У Протоколі про адміністративне правопорушення ПP МДН 000635 Позивачем власноруч зазначено що правова допомога не потрібна.

Будь-які письмові звернення позивача щодо необхідності залучення адвоката, перекладача, матеріалами адміністративної справи не підтверджені.

Окрім того, суд приймає до уваги той факт, що позивачем одразу після складення оскаржуваної постанови було сплачено стягнення у вигляді штрафу, що свідчить про його згоду із винесеною постановою

Частина 1 статті 203 КУпАП передбачає відповідальність за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, передбачених частиною другою цієї статті, тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, у відповідності до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 203, статтями 203-1, 204, 205, 206 КУпАП, розглядаються протягом доби з дня одержання уповноваженою посадовою особою протоколу про правопорушення та інших матеріалів справи.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, стосовно якої складено протокол про правопорушення, або її законного представника (адвоката), перекладача (у разі їх наявності).

Уповноважена посадова особа, яка виносить постанову про накладення адміністративного стягнення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, суд доходить до висновку, що письмовими матеріалами справи у повному обсязі спростовано позицію та обґрунтування позивача, а отже, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У зв`язку з викладеним, керуючись ст. ст. 9, 72, 77, 242-246, 250, 268, 286 КАС України, ст.ст. 203, 258, 268 КупАП, суд-

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного Управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП - відмовити.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в десятиденний термін з дня його проголошення.

Суддя: В. Є. Сільченко