Справа № 824/515/20-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2020-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

14 липня 2020 р. м. Чернівці Справа № 824/515/20-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Боднарюк О.В., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про визнання протиправною постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в суд з позовом до Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби (далі - відповідач), в якому просив:

- постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 55105366 від 06 серпня 2018 року, визнати такою, що не підлягає виконанню.

21.04.2020 року ухвалою суду встановлено позивачеві строк для усунення недоліків адміністративного позову, шляхом подання до суду, заяви про поновлення строку звернення до суду з відповідними обґрунтуваннями щодо поважності причин пропуску цього строку та документ про сплату судового збору.

06.05.2020 року на виконання вимог ухвали суді від 21.04.2020 року, до суду надійшла заява позивача в обґрунтуваннях якої останній звертав увагу суду на те, що його вимоги обґрунтовані нормами статті 374 КАС України "Виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню".

08.05.2020 року ухвалою суду позивачеві продовжено строк для усунення недоліків адміністративного позову до 01.06.2010 року. Станом на 12.06.2020 року вимоги ухвали суду не виконані.

Разом з тим судом в ухвалі суду роз`яснено позивачеві, що стаття 374 КАС України міститься в розділі Кодексу адміністративного судочинства України, яким визначені "Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах".

Зокрема, гіпотезою статті 374 КАС України врегульовано правовідносини з приводу виправлення помилки у виконавчому документі та визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню - який видав суд. Іншими словами, виконавчий документ, який оскаржує позивач, суд не видавав.

З огляду на наведене вище суд зазначив, що сама по собі підміна понять не може слугувати процесуальною підставою для розгляду позовних вимог не в строки визначені Законом, і тим самим нівелювати інститут строків звернення до суду, а так само і питання щодо сплати судового збору.

Ухвалою суду від 12.06.2020 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків визначених в ухвалі Чернівецького окружного адміністративного суду від 21.04.2020 року.

23.06.2020 року до суду надійшло клопотання позивача на виконання вимог ухвали суду, якою встановлено позивачеві строк для усунення недоліків адміністративного позову: шляхом подання до суду, заяви про поновлення строку звернення до суду з відповідними обґрунтуваннями щодо поважності причин пропуску цього строку.

Клопотання обґрунтоване тим, що про існування оскаржуваної постанови від 22.05.2019 року позивач дізнався лише 20.02.2020 року. Зазначив, що в період з 05.03.2020 року по 10.03.2020 року перебував на стаціонарному лікуванні, а в подальшому проходив реалібітацію, відтак вважає, що ним пропущено строк на звернення до адміністративного суду з об`єктивних підстав, а тому просив поновити такий строк.

Разом з тим суд звертає увагу на те, що ухвалою суду від 21.04.2020 року позивачеві визначено недоліки вказаної позовної заяви, які можуть бути усунуті шляхом подання до суду:

- заяви про поновлення строку звернення до суду з відповідними обґрунтуваннями щодо поважності причин пропуску такого строку;

- документа про сплату судового збору на відповідний казначейський рахунок в сумі 2982,66 грн, з огляду на розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2020 року - 2102,00 грн, встановлений статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік, та заявлену майнову вимогу останнього.

Проте станом на 23.06.2020 року, та і на час ухвалення даного рішення (з урахуванням чергової відпустки судді), доказів сплати судового збору у вищезазначеній сумі позивачем, до суду не надано.

Розглянувши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Згідно частини 3 статті 169 КАС України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Перевіривши процесуальні вимоги щодо виконання позивачем вимог ухвали Чернівецького окружного адміністративного суду від 21.04.2020 року в частині усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали, суд вважає, що наявні підстави для повернення позивачеві позовної заяви.

З наданих 23.06.2020 року позивачем до суду заяви та додатків не вбачається про повне усунення недоліків зазначених в ухвалі суду від 21.04.2020 року, зокрема матеріали надані позивачем не містять доказів на підтвердження сплати судового збору в сумі 2982,66 грн.

Крім того суд звертає увагу на те, що в поданій до суду до суду заяві на виконання вимог ухвали суду позивач не обґрунтував та не надав доказів на підтвердження наявності реальних перешкод щодо усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали в частині сплати судового збору.

Пунктом 1 частини 4 статті 169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З огляду на викладене та враховуючи, що повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом з тотожною заявою, суд приходить до висновку про наявність підстав для повернення позивачеві позовної заяви.

Також суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", є джерелом права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його правами та обов`язками.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Чуйкіна проти України" ((Заява № 28924/04) 13.01.2011 р. ОСТАТОЧНЕ) вказано, що "стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 р. у справі "Голдер проти Сполученого Королівства", п. п. 28- 36, Series A N 18)".

Рішенням Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 р. у справі "Наталія Михайленко проти України", яке 30.08.2013 р. набуло статусу остаточного, Європейським судом з прав людини констатовано, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (див. рішення від 28.05.1985 р. у справі Ешингдейн проти Сполученого Королівства).

В рішенні Конституційного Суду України у справі № 1-9/2011 за конституційним поданням 54 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, від 13.12.2011 р. (17-рп/2011) зазначено, що "вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання".

Зважаючи на те, що судом вжито усіх належних заходів для реалізації та забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, а останній не усунув недоліки позовної заяви (в частині сплати судового збору) та не продемонстрував готовність брати участь на цьому етапі розгляду його справи, тому процесуально вірним є застосування до позивача передбачених законодавством наслідків повернення позовної заяви.

На підставі наведеного та керуючись статтями 169, 241, 243, 248 КАС України, суддя -

УХВАЛИВ:

1.Позовну заяву ОСОБА_1 до Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби, про визнання протиправною постанови повернути позивачеві.

2.Копію ухвали про повернення позовної заяви невідкладно надіслати позивачеві.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя О.В. Боднарюк