Справа № 641/3412/20
Суддя: Чайка І. В.
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/641/69/2020 Справа № 641/3412/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року

Комінтернівський районний суд міста Харкова в складі:

Головуючого судді - Чайка І.В.,

за участю секретаря - Дрокіної С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Харкові справу № 641/3412/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора Департамента патрульної поліції в особі УПП в Полтавській області , лейтенанта поліції Пупко Сергія Андрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу ,-

В С Т А Н О В И В:

06.05.2020 року, позивач звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з вказаним позовом. Свої позовні вимоги мотивував наступним.

Постановою інспектора роти № 4 Департамента патрульної поліції в особі УПП в Полтавській області лейтенанта поліції Пупко Сергія Андрійовича серії ЕАК № 2454178 від 28.04.2020 року у справі про адміністративне правопорушення на позивача накладено штраф у розмірі 510 грн. на підставі ч. 2 ст. 126 КУпАП. Постанову мотивовано тим, що ОСОБА_1 порушив пп. 2.13 ПДР та ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух» , чим порушив п. 2.1а ПДР України. Вважає, що вказана постанова винесена незаконно, упереджено, з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, що призвело до незаконного притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення. Таким чином, позивач просить визнати та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2454178 від 28.04.2020 року, зафіксоване не в автоматичному режимі , у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Ухвалою суду від 26.05.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження , без виклику сторін.

Відповідач подав 18.06.2020 року відзив на позовну заяву з додатками, у якому просив відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що згідно з постановою серії ЕАК № 2454178 від 28.04.2020 року, винесеною інспектором Пупко С.А. , на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.126 КУпАП, а саме за те, що 28.04.2020 року о 09 год. 51 хв. на а-д м-03 Київ - Харків - Довжанський 395 км. водій керував автомобілем Mitsubishi Оutlander д.н.з. НОМЕР_1 в складі з причепом ПГМФ 8915 д.н.з. НОМЕР_2 , не маючи права керування транспортним засобом, чим порушив пп. 2.13 ПДР та ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух» , та п. 2.1а ПДР України (а.с.6-7).

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху (далі - Правила), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.9.ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу , ОСОБА_1 є власником автомобіля Mitsubishi Оutlander д.н.з. НОМЕР_1 , повна маса автомобіля складає - 2270 кг. , маса без навантаження якого складає - 1800 кг. (а.с. 9-10).

З копії посвідчення водія № 027455 , виданого ДАІ МВС-УВС м. Ахтирка 30.05.1998 року , у позивача відкрито категорії на право керування транспортними засобами А та В (а.с.15-16).

Як вбачається з витягу бази даних Національної автоматизованої інформаційної системи ДДАІ МВС України , наданої співробітниками поліції разом із відзивом , причеп ПГМФ 8915, державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 - є тягачем категорії «С1», максимальна маса якого 0,75 т. , але менша чи дорівнює 3,5 т.

Згідно з п. 2.13 ПДР транспортні засоби категорії В - автомобілі , дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів) , а кількість сидячих місць , крім сидіння водія , - восьми , состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом , повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

ВЕ , С1Е , СЕ , D1E , DE - состави транспортних засобів з тягачем категорії В , С1 , С , D1 або D та причепом , повна маса якого перевищує 750 кілограмів.

Враховуючи , що водіям транспортних засобів категорії В дозволяється керувати транспортними засобами з причепом , дозволена максимальна маса якого не перевищує 750 кг., та оскільки вага автомобілю позивача , без навантаження складає - 1800 кг. , вага причепа - 750 кг. , а загальна маса автомобілю разом з причепом складає - 2550 кг. , тобто більше ніж дозволена водіям вказаної категорії , то суд вважає , що ОСОБА_1 не мав права керувати таким транспортним засобом з причепом , за відсутністю категорій «С1Е»

Таким чином , з посвідчення водія , вбачається , що ОСОБА_1 має право керувати транспортними засобами лише категорії «А» і «В» , а категорія «С1Е» для керування транспортним засобом у складі з тягачем причепом - у нього відсутня.

Відповідно до п. 2.1 а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно дост. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

З метою всебічного та об`єктивного дослідження обставин у справі, судом переглянуто відеозапис подій, зроблених 28.04.2020 року за допомогою нагрудної камери інспекторів поліції, який наданий представником відповідача разом із відзивом.

Згідно з ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів, судом встановлено, що при складенні постанови інспектором дотримано вимоги ст.280 КУпАП, складено інспектором патрульної поліції, який відповідно до вимог ст.ст. 222,258 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення на місці його вчинення та накладати адміністративні стягнення за ч.2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в межах санкції, передбаченої ч.2 ст. 126 КУпАП.

Так, застосування процедури скороченого провадженняу випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП. (Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015).

Працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень розглядають справи про адміністративні правопорушення визначені в ст. 222 КУпАП, зокрема і про порушення правил дорожнього руху, правил що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, і накладати адміністративні стягнення.

Згідно з ч. ч. 2,4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції (ст. 222 КУпАПзазначено вище) та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Відповідно до ч. 5 цієї ж статті, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 КУпАП та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Тобто по даній категорії справ протокол не складається взагалі.

За змістом пунктів 1 та 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року N 1395, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за N 1408/27853, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачена зокрема, ч.2 ст. 126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки КУпАП передбачено право органів Національної поліції розглядати справи передбачені ч.2 ст. 126 КУпАП на місці вчинення правопорушення, Відповідач мав всі законні підстави винести Постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, оскільки у даному випадку допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннях свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2ст. 77 КАС України).

Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Проте позивачем не спростовано факт порушення п. 2.1а ПДР України і відповідно вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП. А відповідачем підтверджено правомірність винесення оскаржуваної постанови.

Таким чином, суд не погоджується з доводами позивача та його представника щодо відсутності підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності у відповідності до ч.2 ст. 126 КУпАП.

Оцінюючі надані сторонами докази в сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача правильно встановив наявність в діях останнього складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП, а винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності повністю відповідає нормам ст. ст.222,258,251,252,288 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення не підтверджені зібраними у справі доказами, є необґрунтованими, та у зв`язку з чим, не підлягають задоволенню.

Керуючись Правилами дорожнього руху, ст. 7, 126, 245, 288 КУпАП, ст.ст. 2, 5-11, 19, 77, 99, 171, 229, 286, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Інспектора Департамента патрульної поліції в особі УПП в Полтавській області , лейтенанта поліції Пупко Сергія Андрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу- відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі :

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП - НОМЕР_3 .

Відповідач - інспектор Департамента патрульної поліції в особі УПП в Полтавській області , лейтенант поліції Пупко Сергій Андрійович, службова адреса : Полтавська область , Полтавський район , с. Розсошенці , вул. Кременчуцька 2-В.

Повний текст рішення складено 13 липня 2020 року.

Суддя: І. В. Чайка