Справа № 640/14238/20
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2020-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

03 липня 2020 року м. Київ № 640/14238/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Погрібніченко І.М. розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )
доНаціональної комісії, що здійснює державне регулювання фінансових послуг (м. Київ, вул. Грінченко, 3)
про визнання протиправними та скасування розпоряджень,
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулися ОСОБА_1 (позивача 1), ОСОБА_2 (позивач 2) (далі - позивачі) з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання фінансових послуг про визнання протиправними та скасування розпорядження № 895 від 25.11.2020 року та № 1486 від 11. 05.2017 року

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Суд розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Вимоги до позовної заяви встановлено ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 4, ч. 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

Як вбачається зі змісту позовних вимог позивачі просять суд, зокрема, визнати протиправним та скасувати розпорядження від 25.11.2020 року № 895, у той же час до позовної заяви додано розпорядження № 895 від 25.11.2010 року.

Таким чином, дана вимога позивача підлягає приведенню у відповідність до п. 4 ч. 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме в частині дати та номеру відповідного рішення, що оскаржується.

Згідно з частиною третьою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи позивачами до позовної заяви не додано доказів сплати судового збору, у той же час, останні зазначають, що вони звільненні від сплати судового збору, як споживачі фінансових послуг у відповідності до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

У той же час, суд зазначає, що частиною 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

При цьому, відповідно до п. 3 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Пунктом 4 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що виробник - суб`єкт господарювання, який: виробляє товар або заявляє про себе як про виробника товару чи про виготовлення такого товару на замовлення, розміщуючи на товарі та/або на упаковці чи супровідних документах, що разом з товаром передаються споживачеві, своє найменування (ім`я), торговельну марку або інший елемент, який ідентифікує такого суб`єкта господарювання; або імпортує товар

Відповідно до п. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Відтак, проаналізувавши вказані норми у їх взаємозв`язку, можна дійти висновку, що Закон України «Про захист прав споживачів» поширюються на відносини, що виникають між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

При цьому, суд звертає увагу, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг), відповідно до Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого Указом Президента України від 23 листопада 2011 року 1070/2011, є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України, підзвітним Верховній Раді України.

Тобто, Нацкомфінпослуг в даному випадку, не є суб`єктом господарювання - виробником та не виконує для позивача роботи, не надає послуги, не виробляє продукцію в порядку п. 4 ч. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»

З огляду на що відносини, які склалися між позивачами та Нацкомфінпослуг, не є відносинами, на які розповсюджується Закон України «Про захист прав споживачів», а відтак ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» не може бути підставою для звільнення позивача від сплати судового збору за звернення до суду з даним позовом.

Так, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до норм Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", установлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2020 року - 2102 гривня.

При цьому, 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб виходячи з прожитковий мінімум для працездатних осіб (2102, 00 грн.) становить 840, 40 грн.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що відповідно до відповідно до азб. 2 ч. 7 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Як вбачається з позовної заяви, позов подано два позивачами та кожним із них заявлено по дві вимоги немайнові характеру.

Таким чином, кожному з позивачів необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1681, 60 грн.

Суд також звертає увагу, що відповідно до ч. 1 та 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною шостою ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Як вбачається з позовних вимог, позивач просить суд визнати протиправним та скасувати розпорядження Нацкомфінпослуг № 895 від 25.11.2020 (2010) року та № 1486 від 11. 05.2017 року, втім, з даним позовом до суду звернувся лише в червні 2020 року, тобто у строк, що перевищує шестимісячний строк звернення до суду.

При цьому, заяви про поновлення пропущеного строку звернення з адміністративним позовом до суду позивачем не подано, як і доказів на підтвердження поважності причин такого пропуску.

Відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з частиною другою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу десятиденного строку, для усунення недоліків шляхом подання до суду:

- доказів сплати судового збору у розмірі 1 681, 60 грн. кожним з позивачів окремо;

- заяви про приведення вимоги (1) у відповідність до п. 4, ч. 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме в частині дати та номеру відповідного рішення суб`єкта владних повноважень, що оскаржується;

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із цим позовом та доказів поважності причин його пропуску.

Керуючись статтями 160, 161, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Залишити позовну заяву без руху.

2. Встановити позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання даної ухвали, перебіг якого починається з наступного дня після закінчення строку дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 (зі змінами та доповненнями).

3. Попередити позивача про те, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви, вона буде повернута йому відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства.

Ухвала оскарженню не підлягає. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями), відповідно частини другої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.М. Погрібніченко