Справа № 608/884/20
Суддя: Квятковська Л. Й.
Дата ухвалення: 2020-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Копія

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2020 року Справа № 608/884/20

Номер провадження2-а/608/35/2020

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючого судді Квятковської Л. Й.

з участю секретаря Маришевої Г.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Чорткові справу адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області Моспана Володимира, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАА №294148 від 28 квітня 2020 року та закриття провадження в справі, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського СРПП Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області Моспана Володимира, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАА №294148 від 28 квітня 2020 року та закриття провадження в справі.

В позовній заяві позивач вказав, що 28 квітня 2020 року він, ОСОБА_1 , керував автомобілем марки Фіат, модель Дукато, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався з м. Заліщики в м. Чортків з дотриманням вимог Правил дорожнього руху України. Близько 11 години 10 хвилин у с. Ягільниця Чортківського району Тернопільської області був зупинений поліцейським та звинувачений у порушенні вимог Правил дорожнього руху України та вимог дорожньої розмітки (п. 1.1). На місці зупинки він пояснив відповідачу, що вимог ПДР не порушував, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки виключно для уникнення потрапляння колесом автомобіля у вибоїну дорожнього покриття, що імовірно призвело б до його пошкодження або зміни траєкторії руху керованого автомобіля та створення аварійної ситуації. Також пояснив, що це було зроблено за умови повної відсутності, як попутних, так і зустрічних автомобілів. Відповідач, не складаючи протоколу про адміністративне правопорушення, витребував у нього поліс страхування, на що він заперечив, оскільки, не складаючи протоколу та не оформлюючи матеріали ДТП, поліцейські не мають права вимагати поліс страхування, а у разі такого бажання можуть перевірити його наявність з допомогою офіційної бази даних, доступ до якої можуть здійснити зі службового планшету. Відповідач, не зважаючи на доводи і заперечення, виніс оскаржувану постанову, якою за ст. ст. 122 ч. 1, 126 ч. 1 КУпАП, із застосуванням ст. 36 КУпАП, наклав адміністративне стягнення у виді 425 гривень штрафу в дохід держави. Постанову він вважає незаконною, тому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення, від 28.04.2020р. про накладення адміністративного стягнення у виді 425 гривень штрафу в дохід держави на ОСОБА_1 та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. ст. 122 ч. 1, 126 ч. 1 КУпАП.

Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 15 червня 2020 року залучено до участі в справі № 608/884/20 за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області Моспана Володимира про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАА №294148 від 28 квітня 2020 року та закриття провадження як другого відповідача Головне управління Національної поліції в Тернопільській області (46001, вул. Валова,11 м. Тернопіль).

Від відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській областінадійшов відзив на позов, з якого вбачається, що відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, просить відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. У відзиві на позов, зокрема вказується, що 28.04.2020 позивач в с. Ягільниця Чортківського району, керуючи автомобілем ФІАТ ДУКАТО В05281ВС, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, та після зупинки працівниками поліції не надав на законну вимогу працівника поліції поліс страхування, чим порушив ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП. Працівниками поліції було винесено на позивача постанову серії БАА № 294148 за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, згідно з якою відповідно до ст. 36 КУпАП позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. При винесенні постанови позивач не висловлював жодних заперечень стосовно притягнення його до адміністративної відповідальності. Відповідно до ст. 268 КУпАП позивач не скористався своїм правом заявляти клопотання, давати пояснення та подавати докази, по факту скоєння адміністративного правопорушення, що свідчить про визнання ним своєї вини та згоду з притягненням до адміністративної відповідальності. Також позивач не висловлював скарг на постанову, хоча міг це зробити відповідно до ст. 293 КУпАП. Згідно ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, передбачених зокрема ч. 1 ст.122, ч. 1 ст. 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Стосовно твердження позивача про те, що відповідно до ст. 288 КУпАП він звільняється від сплати судового збору, то з даного приводу варто звернути увагу

на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену в постанові від

18.03.2020 по справі № 543/775/17, в якій вказано, що: «Отже, за системного, цільового

та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин,

пов`язаних зі сплатою судового збору, Велика Палата Верховного Суду в контексті

фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального

права зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне

правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах,

які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати

статті 2-5 Закону № 3674-УІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у

цих правовідносинах не передбачають». З наведеного подана позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам чинного законодавства в частині сплати судового збору. Стверджують, що позивач допустив порушення ПДР, оскаржувану постанову винесено працівником поліції у межах повноважень та у суворому дотриманні закону, відповідно до об`єктивних обставин справи, тому, вважають, що позов до задоволення не підлягає, просять в його задоволенн відмовити, справу слухати у відсутності представника.

В липні 2020 року від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій він вказав, що 06 липня 2020 року він отримав засобами поштового зв`язку відзив на позов, яким представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову через його безпідставність, однак не надає суду жодних доказів правомірності накладення поліцейським на нього оспорюваного адміністративного стягнення. У зв`язку з поданим відзивом, зазначає, що законодавцем встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Саме відповідач зобов`язаний довести правомірність накладення поліцейським адміністративного стягнення, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами факту порушення вимог ПДР України, про що поліцейським зазначено в оскаржуваній постанові. Оскільки представником відповідача у відзиві лише формально вказано про те, що «працівником поліції винесено постанову в межах повноважень та у суворому дотриманні закону відповідно до обставин справи", однак дане твердження представника відповідача не підтверджено жодними доказами, тому просить прийняти та долучити до матеріалів справи відповідь на відзив; задовольнити позов; розгляд справи проводити без участі позивача.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних мотивів.

В постанові про адміністративне правопорушення серія БАА №294148 вказано, що 28 квітня 2020 року о 11 год. 10 хв. в с. Ягільниця Чортківського району Тернопільської області по вул. Головна водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Фіат Дукато» державний номерний знак НОМЕР_2 , перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, та після зупинки працівниками поліції не надав на законну вимогу працівника поліції поліс страхування, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно зі ст. 280 зазначеного Кодексу - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення. Таким чином, аналіз ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення свідчить, що протокол про адміністративне правопорушення є належним доказом того, що особою вчинено певне діяння, яке може бути кваліфіковано як адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 245 зазначеного Кодексу завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

З врахуванням досліджених в судовому засіданні доказів суд не має підстав для висновку, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідачем в повному обсязі були дотримані вищенаведені вимоги закону і під час цього були вжиті всі заходи щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, згідно вимог ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства Українидоказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 зазначеного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Саме на суб`єкта владних повноважень, у розглядуваній справі Головне управління Національної поліції в Тернопільській області покладено обов`язок винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд приходить до висновку, що відповідачем, всупереч вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, факт порушення позивачем Правил дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи суду не надано. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є не доведеним.

Згідно до ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В оскаржуваній постанові не наведено жодного доказу вини позивача у скоєнні даного правопорушення, в тому числі і не зазначено жодних відомостей про фіксування подій на нагрудну камеру поліцейського. Таким чином, винесена постанова є незаконною, оскільки не обґрунтовується жодними допустимими доказами, які б підтверджували вину позивача у скоєнні правопорушення.

Відповідно до положення ч.4 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у праві про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 28 квітня 2020 року о 11 год. 10 хв. по вул. Головна в с. Ягільниця Чортківського району Тернопільської області керував транспортним засобом, при цьому не порушуючи Правил дорожнього руху України, оскільки у відзиві відповідачем не спростовано тверджень позивача, тому постанова підлягає скасуванню.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів спростування позовних вимог позивача, позовні вимоги про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими, законними, тому суд дійшов до висновку про їх задоволення.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 122, 247, 251, ч. 4 ст. 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6, 8-10, 72, 77, 90, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення, від 28 квітня 2020 року про накладення адміністративного стягнення у виді 425 гривень штрафу в дохід держави на ОСОБА_1 ,та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. ст. 122 ч. 1, 126 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Чортківський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано, а разі апеляційного оскарження рішення - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя:/підпис/

Копія вірна

Постанова набрала законної сили "___" ________________ 20___р.

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/884/20.

Суддя: Л. Й. Квятковська