Справа № 1340/4372/18
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2020-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1340/4372/18
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

10 липня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., за участі секретаря судового засідання Михалюк М.Ю., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Сціри Т.І., представника третьої особи Миколайчука О.І., розглянув у підготовчому засіданні в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , до державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у місті Львові Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Карбовник Оксани Романівни, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, за участі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 21.09.2018 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до відділу Держгеокадастру у місті Львові Головного управління Держгеокадастру у Львівській області з вимогами:

- визнати протиправним дії відповідача по реєстрації земельної ділянки по АДРЕСА_1 та присвоєння їй кадастрового номера 0:05:001:0030 від 25.07.2017;

- зобов`язати відповідача скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 б, площею 0,10 га, кадастровий №:05:001:0030 шляхом скасування запису про присвоєння кадастрового номера в Поземельній книзі.

Суд залучив до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3 - співвласника земельної ділянки з кадастровим номером 0:05:001:0030, котра зверталася про прийняття оскарженого рішення (том 1 а.с. 1-3).

Ухвалою від 15.01.2019 суд на підставі частини першої статті 48 КАС України за згодою позивача замінив відповідача у цій справі на належного, а саме - державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у місті Львові Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Карбовник Оксану Романівну.

Ухвалою від 17.01.2019 суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_4 фізичну особу, якій ОСОБА_3 відчужила свою частку земельної ділянки з кадастровим номером 0:05:001:0030 (том 1 а.с. 170-171).

09.01.2019 ОСОБА_2 померла. За заявою її сина ОСОБА_1 суд ухвалою від 28.01.2019 зупинив провадження у цій справі до встановлення правонаступників позивачки (том1 а.с. 179).

Суд ухвалою від 10.03.2020 поновив провадження у цій справі (том 1 а.с. 198-199); ОСОБА_1 надав довідку нотаріальної контори №290/02-14 від 14.02.2020, відповідно до якої є єдиним спадкоємцем за заповітом на належну померлій ОСОБА_2 частину будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 197).

Суд 05.05.2020 допустив ОСОБА_1 до участі у справі в якості процесуального правонаступника померлої позивачки.

Ухвалою від 05.05.2020 суд залучив до участі у справі Головне управління Держгеокадастру у Львівській області в якості співвідповідача (том 2 а.с. 21).

За наслідками розгляду клопотання відповідача про залишення позову без розгляду суд ухвалою від 25.06.2020 залишив позовну заяву без руху та встановив ОСОБА_1 строк до 09.07.2020 включно для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду (запропонував навести обставини, що свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до суду та назвати докази, якими ці обставини підтверджуються).

09.07.2020 ОСОБА_1 здав в канцелярію суду пояснення до позову про визнання протиправними дій державного кадастрового реєстратора та зобов`язання вчинити дії, в котрому узагальнив підстави позову та просив позовні вимоги задовольнити повністю (том 2, а.с.138-150). Зі змісту заяви також зрозуміло, що позивач вважає строк звернення до суду таким, що не пропущений, оскільки такий строк слід обчислювати з 22.03.2018.

З огляду на підстави позовних вимог, деталізовані ОСОБА_1 в заяві від 09.07.2020, а також пояснення інших учасників справи щодо характеру спірних правовідносин суд поставив на обговорення питання про юрисдикцію цього спору.

Позивач підтримав заявлені вимоги, оскільки він володіє двома складовими власності (володіти та користуватись) 5/8 частин земельної ділянки на АДРЕСА_2 , що належала на праві спільної сумісної власності покійній ОСОБА_2 разом з її покійним сином ОСОБА_5 на підставі ухвали 8-ї сесії 3-го скликання Львівської міської ради народних депутатів №576 від 30 березня 2000р.; ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем 5/8 частин згаданої земельної ділянки за заповітом. Стверджує, що протиправними діями державного кадастрового реєстратора О.Р.Карбовник за участі в цьому ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , державного реєстратора М.О.Живко, приватного нотаріуса Біляк О.Я. здійснена реєстрація земельної ділянки поверх існуючої, сформованої та зареєстрованої у Державному реєстрі земель, що виділена у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на підставі Державного акту ІІІ-ЛВ №031138, наслідком чого ОСОБА_1 позбавлено права користуватись належною йому частиною цієї земельної ділянки. Позивач наполягає, що внаслідок протиправних дій державного кадастрового реєстратора О.Карбовник та інших перелічених осіб позбавлений третьої складової права власності, - розпоряджатись належною йому частиною цієї ділянки, оскільки замість неї протиправно зареєстрована інша ділянка з кадастровим номером :05:001:0030 зі зміщеними межами та протиправно встановленим сервітутом.

Інші учасники справи вважають, що цей спір не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства. Представник третьої особи також неодноразово заявляв, що цей спір створено штучно, з метою чинення перешкод у розгляді цивільної справи № 463/4685/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ об`єктів нерухомості, в тому числі і земельної ділянки кадастровим номером :05:001:0030.

На запитання суду представник ОСОБА_4 повідомив, що в межах згаданої цивільної справи розглядається позов про поділ майна між співвласниками в натурі, припинення спільної часткової власності та визнання права приватної власності на майно. В цій справі досліджувався висновок судової експертизи, в якому пропонувався поділ земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,10 га. ОСОБА_1 повідомив, що його доводи в цивільній справі щодо місця розташування земельної ділянки суд не взяв до уваги, а він звернеться з цього приводу до Вищої Ради Правосуддя щодо протиправних дій судді першої інстанції.

Суд на стадії підготовчого провадження з`ясував такі обставини справи, що мають значення для вирішення питання про юрисдикцію цього спору:

ОСОБА_2 (мати) та ОСОБА_5 (син) були співвласниками житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_3 році Львівська міська ради народних депутатів прийняла рішення (https://www8.city-adm.lviv.ua/inteam/uhvaly.nsf/(SearchForWeb)/C8817C70FA2EBDECC22570B3004C7900?OpenDocument), яким затвердила накази департаменту землеустрою та забудови міста про передачу громадянам в приватну власність, постійне та тимчасове користування земельних ділянок в місті Львові, в тому числі ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на АДРЕСА_2 . На підставі цього рішення видані державні акти:

- на право приватної власності на землю № ІІІ-ЛВ №031138 - на земельну ділянку площею 0,10 га для обслуговування житлового будинку;

- на право постійного користування землею № ІІІ-ЛВ №022528 на суміжну земельну ділянку площею 0,0379 га для ведення особистого підсобного господарства.

Враховуючи, що відповідно до земельного законодавства норма безоплатної передачі землі для обслуговування житлового будинку в місті становить 0,10 га, в такий спосіб було оформлено документи на фактично існуюче домогосподарство сім`ї Кульматицьких загальною площею 0,1379 га.

На підставі рішення Личаківського районного суду міста Львова від 18.12.2006 у цивільній справі № 2/120/06, яке набрало законної сили, житловий будинок в АДРЕСА_1 б поділено між його співвласниками ОСОБА_5 та ОСОБА_2 з виділенням кожному в користування окремих приміщень і зобов`язанням сторін провести роботи з перепланування.

Рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 12.04.2016 у цивільній справі № 463/2370/15-ц, що набрало законної сили, суд задовольнив позов ОСОБА_3 (дружини ОСОБА_5 ) та визнав за нею право власності на 3/8 частини будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_3 замовила в ТОВ «Землевпорядний центр «Наділ» виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі заяви ОСОБА_3 та цієї технічної документації державний кадастровий реєстратор О.Р. Карбовник 25.07.2017 відкрила поземельна книгу та зареєструвала в Державному земельному кадастрі земельну ділянку 0:05:001:0030 площею 0,1000 га, що знаходиться АДРЕСА_1 , відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови, вид використання для обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка).

28.07.2017 державний реєстратор ОСОБА_7 зареєстрував право власності (спільна часткова) ОСОБА_3 на 3/8 земельної ділянки з кадастровим номером 0:05:001:0030 на підставі рішення суду № 463/2370/15-ц від 12.04.2016.

10.08.2017 ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_4 належні їй на праві спільної часткової власності 3/8 частини земельної ділянки площею 0,1 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 0:05:001:0030. Цього ж дня приватний нотаріус Біляк О.Я. зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_4 право власності на 3/8 цієї земельної ділянки.

В вересні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до місцевого загального суду з цивільним позовом до ОСОБА_2 про поділ майна між співвласниками в натурі, припинення права спільної часткової власності та визнання права приватної власності на майно. 22.03.2018 відділ у місті Львові Головного управління Держгеокадастру у Львівській області на вимогу суду від 26.01.2018 здав в канцелярію суду для долучення до матеріалів справи копію поземельної книги на земельну ділянку з кадастровим номером 0:05:001:0030, а також надав відомості щодо цільового призначення та виду використання, земельних сервітутів.

Відповідно до рішення суду у цивільній справі № 463/4685/17 від 16.01.2020 (режим доступу: http://reyestr.court.gov.ua/Review/87203242), яке не набрало законної сили, суд вирішив:

- виділити ОСОБА_4 зі спільної часткової власності в натурі 3/8 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме наступні приміщення: 1-4 - житлову кімнату площею 15,0 кв.м; 1-5 - кухню площею 13,9 кв.м., в якій зобов`язати її замурувати дверний проріз, що з`єднує коридор з :кухнею 1-5; горище над приміщеннями виділеними їй на першому поверсі, зобов`язавши її влаштувати на горищі перегородку із легких неспалимих будівельних матеріалів; а також вбиральню «Гу» та огорожу № 1 відповідно до висновку експертного інженерно-технічного дослідження № 22-17 від 12.09.2017.

- зобов`язати ОСОБА_4 згідно з висновком експертного інженерно-технічного дослідження № 22-17 від 12.09.2017 для приведення виділених приміщень у житловому будинку до вимог будівельних норм влаштувати прибудову підсобних приміщень (передпокою та санвузла) до житлового будинку розміром у плані 2,0 м х 4,27 м., влаштувавши з прибудови дверний проріз для входу в приміщення внутріквартирного коридору, який влаштувати у виділеному приміщенні кухні 1-5, та з прибудови вхід у виділену частину горища.

- виділити ОСОБА_4 зі спільної часткової власності в натурі 3/8 частки земельної ділянки (кадастровий номер № :05:001:0030) на АДРЕСА_1 , а саме земельну ділянку площею 375 кв.м., що позначена у таблиці № 3 до висновку експертного інженерно-технічного дослідження № 22-17 від 12.09.2017 із врахуванням його доопрацювання від 14.03.2018 жовтим кольором, геометричними розмірами по периметру проти руху годинникової стрілки від точки Б: по огорожі 19,38 м.; 1,43 м.; 18,38 м.; 7,45 м.; по лінії розподілу 18,74 м.; 4,55 м.; 5,14 м.; по лінії розподілу, яка проходить посередині стін першого поверху 8,14 м.; по лінії розподілу 5,63 м.; по межі 12,22 м.

- припинити право спільної часткової власності ОСОБА_4 на житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку, що розташовані на АДРЕСА_1 .

Ця цивільна справа перебуває на розгляді Львівського апеляційного суду (http://reyestr.court.gov.ua/Review/88923044).

Заслухавши доводи учасників справи щодо змісту порушеного права/законного інтересу, що зумовило звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом, суд при вирішенні питання про юрисдикцію цієї справи враховує правові висновки, висловлені Великою Палатою Верховного Суду:

- «… критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 2 КАС України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1 частини першої статті 3 КАС України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 17 КАС України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

У пункті 7 частини першої статті 3 КАС України в наведеній вище редакції визначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Водночас помилковим є застосування статті 17 КАС України та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень. […]

Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуване рішення […], не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняте відповідачем оскаржуване рішення про державну реєстрацію стосувалось реєстрації прав іншої особи, а не позивача.

Крім того, скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особи в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами. Тож не виконується основне завдання судочинства. У таких спорах питання правомірності укладення цивільно-правових договорів, на підставі яких відбулись реєстраційні дії, обов`язково постають перед судом, який буде вирішувати спір, незалежно від того, чи заявив позивач вимогу щодо оскарження таких договорів.

[…] Велика Палата Верховного Суду вважає, що оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, також вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорюване рішення, здійснено оспорюваний запис» (постанова по справі №823/2042/16 від 04.09.2018);

- … в разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після своєї реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися не в порядку адміністративної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право […] Отже, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спірні правовідносини стосуються набутого права власності на земельні ділянки, що потребує встановлення судом обставин правомірності його набуття та виходить за межі компетенції адміністративних судів, а тому підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства (постанова від 03.10.2018 року у справі № 357/14358/15-а (К/9901/13506/18) (провадження № 11-766апп18);

- наявність права власності, інших речових прав третіх осіб на земельні ділянки, стосовно яких позивачем заявлені вимоги до суб`єктів владних повноважень щодо незаконності їх дій чи бездіяльності, унеможливлює розгляд справи як публічно правового спору судами адміністративної юрисдикції (постанови від 21.03.2018 у справі № 809/1946/15 (провадження № 11-95апп18), № 184/2470/13-а (провадження № 11-154апп18).

Аналіз практики Великої Палати Верховного Суду з питань юрисдикції дозволяє зробити висновок, що відповідачем у справі має бути саме та особа, з якою дійсно існує юридичний спір (державний реєстратор не претендує на майно, з приводу якого він вчиняє реєстраційні дії за заявою певної особи; саме ця особа, заявник, готує і подає для здійснення реєстраційної дії відповідний пакет документів). Очевидно, що Велика Палата Верховного Суду при визначенні юрисдикції суду прагне запобігти ситуаціям штучного створення преюдиції чи ситуаціям, коли для вирішення одного спору потрібно ініціювати два і більше процесів у судах різних юрисдикцій. Рішення суду має остаточно вирішувати спір по суті і захищати порушене право чи інтерес. Якщо для реалізації рішення суду потрібно ще раз звертатися до іншого суду й отримувати ще одне рішення це означає, що обраний спосіб захисту (який часто зумовлений обмеженнями, що діють у певній юрисдикції) є неефективним.

Застосовуючи наведені вище правові висновки Верховного Суду в контексті спірних правовідносин, суд враховує, що фактично у цій справі ставиться питання щодо вирішення частини спору, що існує між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , як співвласниками земельної ділянки площею 0,10 га, знаходиться в АДРЕСА_1 б щодо її точного місця розташування, а також існування сервітутів щодо її використання. Так, після вчинення державним кадастровим реєстратором ОСОБА_8 в липні 2017 року оскаржених дій щодо реєстрації цієї земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, на її частину (3/8) було зареєстровано право власності за ОСОБА_3 , а надалі, після відчуження в серпні 2017 року, - за ОСОБА_4 . З огляду на це дійшов висновку, що фактично у цій справі розглядається спір між позивачем ОСОБА_1 та третьою особою ОСОБА_9 , а також суміжними землекористувачами щодо речових прав на земельну ділянку (права власності та сервітутів); цей спір є цивільно-правовим та з огляду на суб`єктний склад учасників спору підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Більше того, в провадженні судів загальної юрисдикції вже перебуває цивільна справа №463/4685/17 щодо спору ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (як правонаступника ОСОБА_2 ) про поділ майна між співвласниками в натурі, припинення права спільної часткової власності та визнання права приватної власності на майно. Відкрита державним кадастровим реєстратором ОСОБА_8 25.07.2017 поземельна книга на земельну ділянку в АДРЕСА_1 б є одним із доказів у цій цивільній справі. В рішенні суду у цивільній справі, що не набрало законної сили, серед іншого зазначено таке: «… У запереченні відповіді на відзив відповідач додатково зазначив, що у 2014 році ОСОБА_3 розпочала оформляти спадщину померлого ОСОБА_5 на себе і отримала у 2016 році рішення Личаківського районного суду у цивільній справі № 463/2370/15-ц про визнання за нею права власності на спадкове майно. На підставі договору дарування від 10.08.2017 ОСОБА_3 частину будинку, успадковану від ОСОБА_5 , подаровала невідомій йому особі ОСОБА_4 . В подальшому під час підготовки цієї справи до судового розгляду в період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року він дізнався, що ОСОБА_3 здійснено незаконну державну реєстрацію існуючої земельної ділянки на АДРЕСА_1 зі зміненою конфігурацією та невідомим для нього сервітутом з присвоєнням їй кадастрового № :05:001:0030. Виготовлення «Технічної документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в АДРЕСА_1 » відбулось із грубими порушеннями законодавства в земельній сфері, а саме виготовлення зазначеної технічної документації проведено без відома та замовлення ОСОБА_2 як співвласника, без затвердження та погодження нею змін конфігурації земельної ділянки. В результаті допущених порушень відбулось зміщення меж земельної ділянки з накладанням меж зазначеної новозареєстрованої земельної ділянки з кадастровим № :05:001:0030 на його будинок та будинок на суміжній земельній ділянці № :05:001:0034, що визначено шляхом порівняння кадастрової документації з отриманих судом поземельних книг на вказані земельні ділянки, кадастровим планом з наявної в нього «Технічної документації по встановленню меж», яка стала підставою для видачі державних актів на право власності і користування земельною ділянкою з кадастровим номером № 50406006 відповідно до Ухвали Львівської міської ради № 576 від 30.03.2000 та матеріалами з Публічної кадастрової карти України. Поземельна книга на земельну ділянку за № :05:001:0030 оформлена всупереч ЗУ «Про Державний земельний кадастр» та «Порядку ведення державного земельного кадастру» без всіх необхідних посвідчувальних підписів. В подальшому до суду було скеровано другий варіант електронної копії цієї ж поземельної книги, в якому з`явилися підписи осіб, що може свідчити про фальсифікацію документів посадовими особами Держземгеокадастру. Земельна ділянка, співласником якої він є, знаходиться між ділянками на АДРЕСА_4 . АДРЕСА_2 (кадастровий № :05:001:0001), орендар ПП «І.Куш», та земельною ділянкою на АДРЕСА_4 . АДРЕСА_2 , 84-В (кадастровий № :05:001:0001), власником якої є ОСОБА_10 та І ОСОБА_11 , без володіння якою неможливо здійснити забудову багатоповерховою спорудою території земельних ділянок на АДРЕСА_5 , у зв`язку з чим останні вчиняють незаконні спроби психологічного тиску на нього...».

Суд також пам`ятає, що ОСОБА_1 при поданні цього адміністративного позову до Держгеокадастру не повідомив про зміну співвласника земельної ділянки в АДРЕСА_1 б з ОСОБА_3 на ОСОБА_9 , а в адміністративному позові просив залучити до участі в справі в якості третьої справи лише ОСОБА_3 , котра, як потім з`ясувалося, виїхала в Одеську область та не отримувала судові виклики за вказаною позивачем адресою; коли ця обставина (зміна співвласника земельної ділянки) виявилася на стадії підготовчого провадження, ОСОБА_1 заперечував щодо залучення ОСОБА_9 до участі в адміністративній справі за його позовом в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Суд вважає, що такі дії ОСОБА_1 свідчать про намагання штучно «роздробити» спір щодо речових прав на спірну земельну ділянку та встановити в адміністративній справі преюдицію для вирішення цивільної справи, що не відповідає завданню адміністративного судочинства. Суд переконаний, що аргументи ОСОБА_1 щодо зміщення місця розташування згаданої спірної земельної ділянки, накладення меж суміжних ділянок чи сервітутів згідно поземельної книги, котрі наведені ним в цивільному спорі, можуть і повинні бути оцінені судами при вирішенні спору щодо визначення власника та режиму права власності на спірну земельну ділянку, оскільки це передбачає перевірку судом правовстановлюючих документів, а також встановлення як її точного місця розташування, так і перевірку правомірності встановлення тих чи інших сервітутів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 132, 143, 183, 238, 241, 248, 256, 294, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , до державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у місті Львові Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Карбовник Оксани Романівни, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, за участі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Роз`яснити позивачу, що:

- розгляд цієї справи належить до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства;

- повторне звернення до адміністративного суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Львівський окружний адміністративний суд у п`ятнадцятиденний строк з дати складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 13.07.2020.

Суддя Москаль Р.М.