Справа № 314/3018/20
Суддя: Свідунович Н. М.
Дата ухвалення: 2020-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 314/3018/20
Провадження № 2-а/314/41/2020
Номер рядка звіту 133
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2020 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Свідунович Н.М.,

за участю представника позивача Біюн Н.М.,

відповідача ОСОБА_1

секретар судового засідання Печонкіна В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб справу № 314/3018/20 за адміністративним позовом Вільнянського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про примусове видворення іноземця за межі території України та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення,

ВСТАНОВИВ:

14 липня 2020 року Вільнянський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Запорізької області звернувся до суду з вищевказаним позовом, на обґрунтування якого зазначає, що 14 липня 2020 року з Державної установи "Вільнянська виправна колонія № 20" після відбування покарання буде звільнений громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З інформації, яка надійшла до УДМС України в Запорізькій області з Управління Служби безпеки України в Запорізькій області вбачається, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час відбування покарання у Державній установі "Вільнянська виправна колонія № 20" на шлях виправлення не став, після звільнення з місць позбавлення волі має намір продовжувати вчинятии кримінальні правопорушення, дотримуватися кримінальних "понять" та "звичаїв", впливати на криміногенну ситуацію в регіоні з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів та може використовуватись організованими злочинними угрупованнями в протиправній діяльності, що створює загрозу життєво важливим інтересам України.

У громадянина ОСОБА_1 відсутній будь-який документ, що підтверджує його особу, відповідно відсутні документи, які б надавали право законно перебувати на території України або документ по якому він може здійснити виїзд з території України.

В особовій справі громадянина ОСОБА_1 заведена облікова картка на вказану особу, в якій зазначено, що ОСОБА_1 є уродженцем м. Янгіюль Ташкентської області Республіки Узбекистан та є громадянином Російської Федерації.

Громадянин ОСОБА_1 до консульських установ чи інших уповноважених органів з метою відновлення документів та легалізації свого становища в Україні не звертався, жодних інших документів не має. Тобто у нього відсутній документ, що дає право законно перебувати на території України та здійснити виїзд з території України.

Громадянин ОСОБА_1 не має постійного місця проживання та законного джерела доходів, був неодноразово засуджений за вчинення корисливих злочинів, що дає підстави вважати, що він не буде працевлаштований, згідно чинного законодавства, не зможе забезпечувати власні потреби, через що, з метою отримання грошових коштів, продовжить злочинну діяльність, що може завдати істотної шкоди охоронюваним інтересам держави та окремих громадян.

Зважаючи, що громадянин ОСОБА_1 порушує міграційне законодавство України, не вживав заходів щодо отримання паспортного документу чи сертифікату на повернення в країну громадянської належності, а його перебування на території України створює умови до виникнення суспільно-небезпечних передумов до негативного впливу на "кримінальне середовище", існує ймовірність, що ОСОБА_1 буде ухилятися від виконання рішення про його примусове видворення та перешкоджатиме проведенню процедури видворення.

Тому позивач просить прийняти рішення про примусове видворення за межі України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримати його та помістити до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України з метою його ідентифікації та подальшого забезпечення примусового видворення з України.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що приїхав в Україну у зв`язку з проходженням військової служби в Чорноморському флоті Російської Федерації, який базувався в АР Крим. У подальшому він був звільнений з лав Збройних сил Російської Федерації, загубив свій паспорт громадянина Російської Федерації, документів на право проживання на території України не отримував. За час перебування у місцях позбавлення волі він не звертався до консульських установ чи інших уповноважених органів з метою відновлення документів та легалізації свого становища в Україні. Він бажає повернутися на батьківщину, але грошей для виїзду з території України у нього немає.

Заслухавши пояснення учасників процесу, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, суд приходить до таких висновків.

Як встановлено в судовому засіданні, 14 липня 2020 року з Державної установи "Вільнянська виправна колонія № 20" після відбування покарання звільнився громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В особовій справі ОСОБА_1 заведена облікова картка на вказану особу, в якій зазначено, що ОСОБА_1 є уродженцем м. Янгіюль Ташкентської області Республіки Узбекистан та є громадянином Російської Федерації. Разом з тим, у відповідача відсутній будь-який документ, що підтверджує його особу, відповідно відсутні документи, які б надавали право законно перебувати на території України або документ по якому він може здійснити виїзд з території України. ОСОБА_1 до консульських установ чи інших уповноважених органів з метою відновлення документів та легалізації свого становища в Україні не звертався, жодних інших документів не має. Тобто у нього відсутній документ, що дає право законно перебувати на території України та здійснити виїзд з території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідно до п. 26 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 "Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні", іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", ст. 13 Закону України "Про імміграцію". Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави (ч. 1 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства").

З інформації, яка надійшла до УДМС України в Запорізькій області з Управління Служби безпеки України в Запорізькій області вбачається, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час відбування покарання у Державній установі "Вільнянська виправна колонія № 20" на шлях виправлення не став, після звільнення з місць позбавлення волі має намір продовжувати вчинятии кримінальні правопорушення, дотримуватися кримінальних "понять" та "звичаїв", впливати на криміногенну ситуацію в регіоні з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів та може використовуватись організованими злочинними угрупованнями в протиправній діяльності, що створює загрозу життєво важливим інтересам України.

Громадянин ОСОБА_1 не має постійного місця проживання та законного джерела доходів, був неодноразово засуджений за вчинення корисливих злочинів, що дає підстави вважати, що він не буде працевлаштований, згідно чинного законодавства, не зможе забезпечувати власні потреби, через що, з метою отримання грошових коштів, продовжить злочинну діяльність, що може завдати істотної шкоди охоронюваним інтересам держави та окремих громадян.

Зважаючи, що громадянин ОСОБА_1 порушує міграційне законодавство України, не вживав заходів щодо отримання паспортного документу чи сертифікату на повернення в країну громадянської належності, а його перебування на території України створює умови до виникнення суспільно-небезпечних передумов до негативного впливу на "кримінальне середовище", існує ймовірність, що ОСОБА_1 буде ухилятися від виконання рішення про його примусове видворення та перешкоджатиме проведенню процедури видворення.

Таким чином, судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що у відповідача відсутні законні підстави для знаходження на території України, у відповідача відсутні документи, які б підтверджували його громадянство, у відповідача немає коштів для виїзду з території України немає, він не працевлаштований, неодноразово був судимий за вчинення умисних злочинів, існує ризик перешкоджання видворенню за межі території України, оскільки у нього відсутні документи на право перебування на території України, з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався.

Враховуючи викладене, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги Вільнянського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області є законними, обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч. 11 ст. 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Крім того, суд вважає необхідним роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземці та особи без громадянства, які відповідно до рішення суду підлягають примусовому видворенню за межі України, відшкодовують витрати, пов`язані з видворенням, в установленому законом порядку. Якщо зазначені іноземці та особи без громадянства не мають коштів для відшкодування витрат, пов`язаних із видворенням їх за межі України, видворення здійснюється за рахунок державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 244, 246, 288, 289, 371 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Вільнянського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про примусове видворення іноземця за межі території України та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення задовольнити.

Примусово видворити громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( ОСОБА_1) за межі України.

Затримати громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( ОСОБА_1) на термін до шести місяців, тобто до 14 січня 2021 року, та помістити його до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України з метою його ідентифікації та подальшого забезпечення примусового видворення з України.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України, допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 14 липня 2020 року.

Суддя:Н. М. Свідунович

14.07.2020