Справа № 160/5233/20
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2020 року Справа № 160/5233/20
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропромліт" до Головного управління Держпраці в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови,-
Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропромліт" (далі - позивач, ТОВ «Дніпропромліт») звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці в Дніпропетровській області (далі - відповідач, Управління), в якому позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН162/1857/АВ/ТД-ФС/56 від 18.03.2020р.;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області суму судового збору у загальному розмірі 2 755 (дві тисячі сімсот п`ятдесят п`ять) грн. 96 коп., що була сплачена позивачем згідно платіжних доручень № 1038, № 1039 від 15.04.2020 при зверненні до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що службовими особами ГУ Держпраці у Дніпропетровській області було проведено інспекційне відвідування ТОВ «Дніпропромліт», яке використовує найману працю, за результатами якого складено акт № ДН162/1857/АВ від 29.01.2020. Згідно висновків якого встановлено порушення ТОВ «Дніпропромліт» вимог: ч. 1 ст. 21, ч.ч. 1, 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» № 413 від 17.06.2015, яке полягає у застосуванні підприємством праці громадянина ОСОБА_1 без належного оформлення трудових відносин та вчиненні дій, спрямованих на приховування трудових відносин, шляхом укладення договорів цивільно-правового характеру, що заборонено п. 2 ч. 5 ст. 50 Закону України «Про зайнятість населення»; ст. 31 КЗпП України, яке полягає у виконанні роботи працівником ТОВ «Дніпропромліт», ОСОБА_2 , яка не передбачена його трудовим договором. 07.02.2020 ГУ Держпраці у Дніпропетровській області було винесено припис № ДНІ62/1857/АВ/П, яким ТОВ «Дніпропромліт було зобов`язано у строк до 20.02.2020 проінформувати управління з питань праці про усунення вищевказаних порушень та надалі вимог чинного законодавства дотримуватись постійно. 18.03.2020 ГУ Держпраці у Дніпропетровській області було прийнято постанову № ДНІ62/1857/АВ/ТД-ФС/56 від 18.03.2020 про накладення на ТОВ «Дніпропромліт» штрафу на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України у розмірі 141 690 грн. Позивач з даною постановою не погоджується, оскільки з ОСОБА_1 підприємство мало відносини, що ґрунтувались на цивільно-правовій угоді підряду, що не забороняється чинним законодавством; трудові відносини з ОСОБА_2 оформлені належним чином. А отже висновки відповідача є такими, що ґрунтуються на припущеннях та не доведені належним чином.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року відкрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропромліт", розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
18.06.2020 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він не погоджується з аргументами наведеними у позові, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування відзиву зазначив, що позивачем не доведено наявності саме цивільно-трудових відносин між позивачем та ОСОБА_1 . Відповідно до матеріалів інспекційного відвідування вбачається, що ОСОБА_1 виконував трудові функції, при тому виконуючи роботи, що потребують дотримання правил безпеки праці. Так само щодо ОСОБА_2 , який виконував роботи без належного допуску, дозволу та оформлення. З огляду на вкладене, вважає обґрунтованим прийняття постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю.
08 липня 2020 року від позивача на адресу суду надійшли додаткові докази.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в період з 17.01.2020 по 29.01.2020 службовими особами ГУ Держпраці у Дніпропетровській області було проведено інспекційне відвідування ТОВ «Дніпропромліт», яке використовує найману працю, за результатами якого складено акт № ДН162/1857/АВ від 29.01.2020.
Згідно висновків вказаного акту, за результатами інспекційного відвідування встановлено порушення ТОВ «Дніпропромліт» вимог:
- ч. 1 ст. 21, ч.ч. 1, 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» № 413 від 17.06.2015, яке полягає у застосуванні підприємством праці громадянина ОСОБА_1 без належного оформлення трудових відносин та вчиненні дій, спрямованих на приховування трудових відносин, шляхом укладення договорів цивільно-правового характеру, що заборонено п. 2 ч. 5 ст. 50 Закону України «Про зайнятість населення»;
- ст. 31 КЗпП України, яке полягає у виконанні роботи працівником ТОВ «Дніпропромліт», ОСОБА_2 , яка не передбачена його трудовим договором.
07.02.2020 ГУ Держпраці у Дніпропетровській області було винесено припис № ДНІ62/1857/АВ/П, яким ТОВ «Дніпропромліт було зобов`язано у строк до 20.02.2020 проінформувати управління з питань праці про усунення вищевказаних порушень та надалі вимог чинного законодавства дотримуватись постійно.
18.03.2020 ГУ Держпраці у Дніпропетровській області було прийнято постанову № ДНІ62/1857/АВ/ТД-ФС/56 від 18.03.2020 про накладення на ТОВ «Дніпропромліт» штрафу на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України у розмірі 141 690 грн.
Не погодившись з прийнятою постановою позивач звернувся до суду.
Вирішуючи спір по суті заявлений позовних вимог суд виходить з наступного.
Положенням про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі іменується Положення №96), визначено, що центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб, є Державна служба України з питань праці (Держпраці).
Згідно пункту 7 Положення №96, Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №100, територіальним органом Держпраці на території Дніпропетровській області є Управління Держпраці у Дніпропетровської області.
До завдань Держпраці належить, зокрема, державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю, а також зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування (пункт 4 Положення №96).
Правові та організаційні засади проведення державного нагляду (контролю) визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та регулюється Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (далі іменується Закон України №877-V).
Статтею 1 Закону України №877-V встановлено, що державний нагляд (контроль) діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.
Статтею 6 Закону України №877-V визначено, що підставами для здійснення позапланових заходів є: подання суб`єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням; виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених суб`єктом господарювання у документі обов`язкової звітності, крім випадків, коли суб`єкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обов`язкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобов`язаний повідомити суб`єкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення. Невиправлення помилки у встановлений строк є підставою для проведення позапланового заходу; перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю); звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу. У такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб`єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред`явили документи, передбачені цим абзацом; неподання суб`єктом господарювання документів обов`язкової звітності за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів; доручення Прем`єр-міністра України про перевірку суб`єктів господарювання у відповідній сфері у зв`язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави; настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов`язано з діяльністю суб`єкта господарювання.
Відповідно до положень статті 7 Закону України №877-V, для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає відповідний наказ, який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, і предмет перевірки, та на підставі якого оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, що підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові) і засвідчується печаткою. Перед початком перевірки суб`єкта господарювання посадові особи, які проводять перевірку, пред`являють керівнику суб`єкта господарювання або уповноваженій ним особі направлення та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу, і надають суб`єкту господарювання копію направлення на перевірку, а також інформують цих осіб про мету перевірки.
Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295, яка була чинною на момент проведення інспекційного відвідування (далі іменується Порядок №295).
Пунктом 2 Порядку №295 встановлено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; - виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).
Відповідно до пункту 5 Порядку №295, інспекційні відвідування проводяться: 1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; 2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; 3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту; 4) за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю; 5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю; 6) за інформацією: Держстату та її територіальних органів; ДФС та її територіальних органів; Пенсійного фонду України та його територіальних органів; 7) за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених в ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю.
Так, під час проведення інспекційного відвідування ТОВ «Дніпропромліт» ТУ Держпраці у Дніпропетровській області було встановлено, що 02.12.2019 між ТОВ «Дніпропромліт» (Замовник) та фізичною особою ОСОБА_1 (Виконавцем) було укладено цивільно- правовий договір № 28-19, згідно п. 1.1 якого Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується надавати послуги із зачищення та шліфовки абразивним інструментом деталей Направляюча PAT-00L-039 та Направляюча PAT-00L-041 (згідно змінного завдання) за адресою: м. Дніпро, вул. Виробнича, 13.
Згідно п. 1.2 договору від 02.12.2019, Замовник та Виконавець за результатами надання послуги у повному обсязі складають акт приймання-передачі наданих послуг із зазначенням найменування, кількості та вартості наданих послуг, який є підтвердженням сторін про належне виконання послуг Виконавцем та підставою для здійснення розрахунків Замовника із Виконавцем.
Пунктом 1.3 договору від 02.12.2019 передбачено, що, цей договір не містить умов трудового договору і на нього, відповідно, не поширюються норми трудового договору.
Пунктом 1.4 договору від 02.12.2019 передбачено, що Виконавець надає послугу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підпадає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку.
Згідно п.п. 2.2.1 договору від 02.12.2019, Замовник погоджує з Виконавцем графік кількості і термінів послуг, що надаються.
За надану Виконавцем послугу Замовник виплачує Виконавцю винагороду в сумі 200 грн. за одну одиницю зачищеної та зашліфованої деталі (п. 3.2 договору від 02.12.2019).
Термін дії договору згідно п. 5.1 - з 03.12.2019 до 28.12.2019.
Додатком 1 від 02.12.2019 до договору № 28-19 від 02.12.2019 сторонами було погоджено Змінне завдання (графік кількості, термінів послуг, що надаються), яким визначено вид робіт, якість деталей, періоди та кількість надходження деталей на дільницю та здачі готової продукції.
В нічну зміну 10.12.2019 на ТОВ «Дніпропромліт» мав місце нещасний випадок, який призвів до летального випадку, що стався з ОСОБА_1 , що, у свою чергу, стало підставою для створення відповідачем спеціальної комісії для розслідування вказаного нещасного випадку
Зокрема, в ході проведення вказаного розслідування ГУ Держпраці у Дніпропетровській області встановлено, що під час нічної зміни потерпілий за погодженням з керівництвом розпочав роботи з переміщення необхідної йому деталі для зачищення та шліфовки. Для цього останній виконав строповку вантажу та почав переміщувати його вантажопідіймальним механізмом, при цьому оступився і впав. В цей момент неправильно застроповані деталі зіграли та впали на нього, що призвело до завдання йому травм, що несумісні з життям.
З відео настання нещасного випадку, наданому 24.01.2020 ТОВ «Дніпропромліт» на електронному носії, вбачається, що потерпілий ОСОБА_1 виконував стропольні роботи та керував грузо-підйомним механізмом (кран-балкою) з пульта.
Згідно пояснень, наданих заступником директора з виробництва лінії FDNX ТОВ «Дніпропромліт» ОСОБА_3 , до службових обов`язків якого належить контроль попередження користування кран-балкою особами, що не мають відповідного допуску, ОСОБА_1 було надано завдання із зачистки деталей направляючої ОЗУ.
З огляду на пояснення ОСОБА_3 а також встановлених розслідуванням обставин, відповідач дійшов висновку, що ОСОБА_1 виконував роботи підвищеної небезпеки за двома посадами, а саме: стропольні роботи (Стропальник) та керування грузо - підйомним механізмом (Кранівник) які відповідно до п. 101 Вантажо - розвантажувальні роботи за допомогою машин і механізмів входять до Переліку робіт з підвищеною небезпекою (далі - Перелік) затвердженому Наказом Держнаглядохоронпраці України 26.01.2005 № 15, відповідно до якого на підприємствах на основі Переліку, з урахуванням специфіки виробництва, роботодавцем розробляються і затверджуються відповідний перелік робіт з підвищеною небезпекою, для проведення яких потрібні спеціальне навчання і щорічна перевірка знань з питань охорони праці.
Таким чином, між сторонами наявний спір чи є в даному випадку відносини між підприємством та ОСОБА_1 трудовими відносинами, чи вказані відносини є цивільно-правовими.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам по суті встановлених порушень, суд вважає доцільним зазначити наступне.
Відповідно до абз.1 ч.2 ст.265 КЗпП України визначено, що юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Частиною 1 статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
Визначення трудового договору міститься у статті 21 КЗпП України та означає угоду між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.
Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.
При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.
Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За приписами статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.
Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у ст. 626 Цивільного кодексу України. Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Цивільно-правовий договір - це угода між організацією (підприємством, установою тощо) і громадянином на виконання останнім певної роботи (а саме: договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.
При цьому, за цивільно-правовим договором, укладеним між власником і громадянином, останній зобов`язується за винагороду виконувати для підприємства індивідуально визначену роботу. Основною ознакою, що відрізняє договірні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Виконавець, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.
За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.
За цивільним договором оплачується не процес праці, а її результати, котрі визначають після закінчення роботи і оформляють актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата. Договором також може бути передбачено попередню або поетапну оплату. У трудовій книжці не робиться запис про виконання роботи за цивільно-правовими договорами.
Відповідно до ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Статтею 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
За приписами статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
Слід зазначити, що основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.
Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.
З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.
Незважаючи на деякі спільні риси цивільно-правових договорів та трудового договору, вони є різними, оскільки, перш за все, підпадають під сферу дії різних законодавчих актів. Так відносини між Замовником і Виконавцем за трудовим договором регулюються КЗпП України, на нього поширюється дія Закону України «Про охорону праці» та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти з охорони праці. При укладанні цивільно-правової угоди (договору) на сторін (замовника та виконавця) поширюються норми цивільного законодавства України.
Таким чином, цивільно-правовим договором передбачено, що Виконавець виконує роботи або надає послуги, на свій страх і ризик, а це означає, що про своє життя і здоров`я він повинен піклуватися самостійно. Законодавство не вимагає проведення Замовником процедур з питань охорони праці з Виконавцем.
При роботі за цивільно-правовим договором процес праці Виконавця не регламентується. Виконавець сам організовує свою роботу, визначає час початку й закінчення щоденної роботи, розподіляє час роботи та її тривалість на свій розсуд, на нього не поширюються правила внутрішнього трудового розпорядку Замовника.
Крім того, статтею 18 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-XIV передбачено, що страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах.
Водночас особи, які працюють за цивільно-правовим договором можуть самостійно застрахуватися у Фонді соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань. У разі нещасного випадку або професійного захворювання застраховані особи можуть отримати відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок нещасного випадку на виробництві.
Тобто, законодавець не покладає на замовника обов`язку здійснення загальнообов`язкового державного соціального страхування виконавця, а тому питання щодо здійснення загальнообов`язкового державного соціального страхування є правом сторін договору цивільно-правового характеру.
З огляду на викладене, характерними ознаками трудових відносин є: систематична виплата заробітної плати за процес праці (а не її результат); підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку; виконання роботи за професією (посадою), яка потребує спеціальних навиків, що породжує обов`язок роботодавця надати робоче місце; обов`язок роботодавця здійснювати загальнообов`язкове державне соціальне страхування працівника; дотримання правил охорони праці на підприємстві, в установі, організації тощо.
Встановлено, що між ТОВ «Дніпропромліт», в особі ОСОБА_4 , який діє на підставі статуту, іменований в подальшому «замовник», з однієї сторони, та фізичною особою: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (далі - виконавець) укладено цивільно-правовий договір від 02.12.2019 року № 28-19 (далі - ЦПД).
У п. 1.1. розділу «Предмет договору» ЦПД зазначено що замовник доручає, а виконавець зобов`язується надавати послуги із зачищення та шліфовки абразивним інструментом деталей направляюча PAT-OOL-039 та направляюча PAT-OOL-041 (згідно змінного завдання) за адресою - м. Дніпро, вул. Виробнича, 13.
У п. 1.2. розділу «Предмет договору» ЦПД зазначено що замовник та виконавець за результатами надання послуги у повному обсязі складають акт приймання-передачі наданих послуг із зазначенням найменування кількості та вартості наданих послуг. Акт приймання-передачі наданих послуг є підтвердженням сторін про належне виконання послуг виконавцем та підставою для здійснення розрахунків замовника із виконавцем.
Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.
У вищезазначеному цивільно-правовому договорі не зазначено, який саме результат роботи повинен передати виконавець замовнику, а процес праці не передбачає будь-якого кінцевого результату.
У п. 2.1. розділу «Права та обов`язки сторін» ЦПД зазначено що п.п.2.1.1. Виконавець власними силами надає послуги із зачищення та шліфовки деталей направляюча PAT-OOL-039 та направляюча PAT-OOL-041 згідно змінного завдання, що є невід`ємною частиною договору;
Підпунктом 2.1.2. ЦПД Виконавець гарантує Замовнику якість наданих послуг з дотриманням нормативно-технічної документації, наданої Замовником.
Тобто, робота має відповідати вимогам стандартів та вимогам, які висуваються до данного виду робіт.
Підпунктом 2.2.2. ЦПД Замовник у разі необхідності надає Виконавцю відповідне обладнання та механізми для надання послуг.
Як вбачається зі змісту угоди Виконавець самостійно не організовував роботу, виконував її не на власний ризик та розсуд, а підпорядковувся відповідним посадовим особам.
У п. 3.2. розділу «Вартість послуг і порядок розрахунків» ЦПД зазначено що за надану Виконавцем послугу Замовник виплачує Виконавцю винагороду в сумі 200 (двісті) гривень 00 коп. за одну одиницю зачищеної та зашліфованої деталі.
У п. 4.1. ЦПД зазначено, що у разі невиконання або неналежного виконання обов`язків, передбачених цим договором, сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства і цього договору.
У п. 6 ч. 1 ст. 134 КЗпП України, на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків. Слід зазначити, що загальні підстави і умови матеріальної відповідальності визначені ст.130 КЗпП України, а саме: «Працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків», при цьому законодавець чітко визначив у ст. 138 КЗпП України, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених ст.130 КЗпП України, тобто у розумінні КЗпП України, матеріальна відповідальність має бути при трудових відносинах.
Підсумовуючи наведене суд приходить до висновку, що відносини між позивачем та ОСОБА_1 хоч і бути оформлені у вигляді цивільно-правового договору підряду, разом з тим, з огляду на виконувані загиблим роботи мали характер трудових.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що неприпустимо оформляти договори цивільно-правового характеру з фізичними особами на виконання небезпечних робіт, робіт які підлягають ліцензуванню, а також робіт, які мають постійний характер виконання.
У разі, якщо робота, виконувана особою на користь суб`єкта господарювання, збігається з видом його економічної діяльності або є роботою з обслуговування його зі діяльності, то робота такої особи повинна виконуватись на умовах трудового договору.
Перелік робіт з підвищеною небезпекою затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці.
Посадові особи, діяльність яких пов`язана з організацією безпечного ведення робіт, під час прийняття на роботу і періодично, один раз на три роки, проходять навчання, а також перевірку знань з питань охорони праці за участю профспілок».
Також, 13 липня 2011 року ТОВ «ДНІПРОПРОМЛІТ» було отримано ліцензію №578709 на вид господарської діяльності: «Заготівля, переробка, металургійна переробка металобрухту чорних металів.
14 червня 2017 року ТОВ «ДНІПРОПРОМЛІТ» було отримано Дозвіл №0675.17.12 за кодом виду діяльності 24.52 експлуатувати:
Вантажопідіймальні крани (кран підвісний електричний 1А-3-10,8-9-6 (2 од.), кран підвісний електричний 1А-5-10,8-9-6, кран підвісний електричний 1А-5-9,8-9-6, кран підвісний електричний, кран мостовий електричний.
14 червня 2017 року ТОВ «ДНІПРОПРОМЛІТ» було отримано Дозвіл №0676.17.12 за кодом виду діяльності 24.52 виконувати:
Роботи з вироблення розплавів чорних і кольорових металів та сплавів на основі таких металів.
Разом з тим, відповідно до штатного розпису ТОВ «ДНІПРОПРОМЛІТ» на період з 01.11.2019 посади кранівника та стропальника у штатному розписі відсутні, що свідчить про необхідність виконання стропольних робіт потерпілим самостійно.
Ст. 18 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що до робіт з підвищеною небезпекою не допускаються працівники, у тому числі посадові особи, які не пройшли навчання, інструктаж і перевірку знань з охорони праці.
Крім того, ст. 21 Закону України «Про охорону праці» визначає, що роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (далі - дозвіл). Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року №1107 затверджено «Порядок видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки», у додатку 2 до якого затверджено Перелік видів робіт підвищеної небезпеки, на виконання яких суб`єкт господарювання зобов`язаний отримати дозвіл, у додатку 6 затверджено Перелік видів робіт підвищеної небезпеки, що виконуються на підставі декларації відповідності матеріально-технічної бази роботодавця вимогам законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки, у додатку 7 до якого затверджено Перелік машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, що експлуатується (застосовується) на підставі декларації відповідності матеріально - технічної бази роботодавця вимогам законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки.
Враховуючи вимоги закону про необхідність одержання дозволу на виконання робіт з підвищеною небезпекою, навіть при укладенні договору підряду, предметом якого є виконання робіт підвищеної небезпеки, підрядник (виконавець) зобов`язаний мати відповідний дозвіл на виконання таких робіт.
Отже, безпосередньо виконання робіт підвищеної небезпеки може виконуватися виключно фізичною особою-підприємцем.
Таким чином, допуск суб`єктом господарювання фізичної особи до виконання робіт підвищеної небезпеки носить характер трудових відносин між суб`єктом господарювання та даною особою.
Суд зазначає, що умовами вказаного цивільно-правового договору не обумовлено дотримання Правил внутрішнього трудового розпорядку, але передбачено дотримання норм охорони праці, санітарії та техніки безпеки . Запис у трудову книжку не робився, нарахування винагороди проведені по актах виконаних робіт, але з огляду на вид діяльності та умов праці фактично ОСОБА_1 виконував роботу слюсаря, а також виконував стропольні роботи та керував грузо-підйомним механізмом (кран-балкою) з пульта, що пов`язане з діяльністю Підприємства, дотриманням правил дисципліни, дотримання вимог охорони праці та техніки безпеки, тобто орієнтований на процес діяльності, а не тільки на кінцевий результат.
Таким чином, суд вважає обґрунтованим висновок відповідача стосовно того, що у грудні 2019 року директором ТОВ «Дніпропромліт» фактично було допущено ОСОБА_1 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Даний факт є порушенням вимог ч. 1 ст. 21, ч.1, ч.3 ст. 24 КЗпП України, згідно якої «Працівник не може бути допущений до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України» та свідчить про фактичний допуск 1 працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).
Щодо порушення позивачем ст. 31 КЗпП України, суд зазначає наступне.
ОСОБА_2 був прийнятий на роботу 02.12.2019 на посаду обрубувача.
Цього ж дня ТОВ «Учбовий комбінат «»Дніпробуд» на адресу ТОВ «Дніпропромліт» було виставлено рахунок № 7 від 02.12.2019 за підготовку спеціаліста ОСОБА_2 за курсом «Машиніст крана (кранівник)» та «Стропальник».
Перші п`ять днів роботи на ТОВ «Дніпропромліт» у ОСОБА_2 були стажувальні.
Згідно протоколу № 39 від 16.01.2020 ОСОБА_2 присвоєно кваліфікацію «Стропальник (Зго разряду)» та видано посвідчення № 448.
У ході інспекційного відвідування встановлено, що штатним розписом від 31.10.2019, затвердженим директором ОСОБА_4 , який діє з 01.11.2019, посади машиніст крану та стропальник не передбачені.
Згідно пояснень ОСОБА_3 , за допомогою кран-балки обрубувач ОСОБА_2 переміщував з місця складання на місце обробки деталі. ОСОБА_2 02.12.2019 було під підпис ознайомлено з Інструкцією № 15 з охорони праці при роботі на грузо- підйомних механізмах, управляємих з полу до отримання ним відповідної кваліфікації та отримання посвідчення.
Проте, на момент виконання вказаних робіт, ОСОБА_2 не мав ані відповідного посвідчення, що дає право на виконання даних робіт, також виконання обов`язків стропальника та роботи на грузо-підйомних механізмах, не передбачалось трудовим договором укладених з ОСОБА_2 . Крім того, стропальник, кранівник та обрубувач - це три різні посади, для кожної з них повинна бути окрема посадова інструкція. При суміщенні посад повинна проводитись доплата у розмірі до 50 % від посадового окладу відповідної посади.
Що також свідчить про обґрунтованість висновків акту інспекційного відвідування.
Крім того, в матеріалах справи міститься лист вих. №38 від 20 лютого 2020 року, який адресовано інспекторам праці Головного управління Держпраці, в якому директор підприємства позивача зазначав, що у відповідь на припис про усунення виявлених порушень № ДН162/1857/АВ/П від 07 лютого 2020 року порушення вказані у приписі було усунуто. А саме:
- стосовно порушення №1 відносно фізичної особи ОСОБА_1 на даний момент тривають засідання, спеціальної комісії з розслідування нещасного випадку, що стався з вищевказаною фізичною особою. Відповідно порушення стосовної померлої фізичної особи не може бути усунуте. Стосовно інших фізичних осіб у майбутньому вимог чинного законодавства підприємство буде дотримуватись постійно.
Тобто, зі змісту вищезазначеного листа вбачається, що позивач погодився з виявленими під час перевірки порушеннями.
Суд вважає, що виконання вимог припису не може бути правовою підставою для того, щоб не застосовувати до суб`єкта господарювання фінансові санкції, і, відповідно не звільняє від обов`язку понести відповідальність за вчинення правопорушень законодавства про працю, оскільки згідно з ч. 7 ст. 265 КЗпП сплата штрафу не звільняє від усунення порушень законодавства про працю.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 травня 2020 року у справі П/811/1996/17.
Щодо наданих позивачем 08.07.2020 року доказів, то суд зазначає, що відповідно до ч. 7 ст. 78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду, оскільки в постановах Дніпропетровського апеляційного суду від 01.07.2020 року у справах №175/598/20 та №175/600/20 не надано оцінки небезпечним умовам праці загиблого працівника ОСОБА_5 , факту виконання підприємством умов припису щодо усунення виявлених порушень, відповідно до листа від 20 лютого 2020 року про усунення виявлених порушень, яким підприємство фактично визнало наявність порушень законодавства про працю.
На підставі Акту інспекційного відвідування №ДН162/1857/АВ винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 18.03.2020 року № ДНІ62/1857/АВ/ТД-ФС/56.
Розмір штрафу за даною Постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 18.03.2020 року № ДНІ62/1857/АВ/ТД-ФС/56 визначено відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України, в якому встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу, в тому числі, фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення, а саме:
30 * 4723,00 грн. * 1 = 141690,00 грн., де:
-30 - коефіцієнт (тридцятикратний розмір);
- 4723,00 грн. - мінімальна заробітна плата з 1 січня 2020 року (у місячному розмірі) відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року № 294-ІХ;
- 1 - кількість осіб, відносно яких встановлено порушення законодавства про працю (1 особа - ОСОБА_1 ).
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області щодо винесення оскаржуваної постанови діяло лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст. 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з ч. 2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідачем належним чином доведено, що правові підстави для застосування до позивача штрафних санкцій наявні, обгрунтовано правомірність винесення спірної постанови а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропромліт" є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.
Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 72, 77, 241, 243-246, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 10.07.2020 року.

Суддя О.М. Неклеса