Справа № 280/3276/20
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2020-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

10 липня 2020 року Справа № 280/3276/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Лазаренка М.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (69095, м.Запоріжжя, вул.Українська, буд.50; )

про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача; зобов`язати відповідача вжити заходи реагування до позивача за самовільне захоплення городу колгоспного двору площею 1.95 га в 1920 році по теперішній час по АДРЕСА_2 ; зобов`язати відповідача прибути в АДРЕСА_2 для складання на позивача актів перевірки, протоколів та постанов за самовільне захоплення землі приписів - цього городу присадибної ділянки колгоспного двору з 1920 року; стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в 500 грн. і моральну шкоду в 50 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що відповідач оминув її вимогу про вжиття заходів реагування до неї за самовільне на думку інспектора Мізерної О.А. захоплення городу колгоспного двору площею 1.95 га в 1920 році по АДРЕСА_2 . Вказує, що саме така бездіяльність і є предметом даного позову. У зв`язку з чим просить зобов`язати відповідача прибути в АДРЕСА_2 для складання на позивача актів перевірки, протоколів та постанов за самовільне захоплення землі приписів - цього городу присадибної ділянки колгоспного двору з 1920 року. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, на обґрунтування наданих у відзиві заперечень зазначив, що в позовній заяві не обґрунтовано бездіяльність відповідача. Вважає, що відповідачем надано відповідь на звернення позивача, у зв`язку з чим бездіяльності відповідача не має. Також зазначає, що позивачем документально не підтверджено та не обґрунтовано понесення матеріальної шкоди в розмірі 500,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн., в зв`язку з чим позовні вимоги, в цій частині, також не підлягають задоволенню. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

18.06.2020 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, разом із заявою з процесуальних питань про розгляд справи з викликом сторін.

Ухвалою суду від 10 липня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про розгляд справи з викликом сторін.

26.06.2020 від представника відповідача до суду найшли заперечення на відповідь на відзив.

Суд звертає увагу сторін, що згідно із Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-IX розділ VI "Прикінцеві положення" КАС України доповнено пунктом 3 такого змісту: "3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

За приписами ч. 1 ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно із пунктом 10 ч. 1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Судом установлено, що 29.04.2020 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області із заявою про вжиття до неї заходів за самовільне на думку інспектора Мізерної О.А. захоплення городу колгоспного двору площею 1.95 га в 1920 році по АДРЕСА_2 , а саме ОСОБА_1 просила Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області в особі інспектора Мізерної О.А. прибути в АДРЕСА_2 для проведення перевірки та складання на ОСОБА_1 актів перевірки, протоколів та постанов за самовільне захоплення землі.

Листом Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 13.05.2020 №31-8-0.41-912/90-20 надано відповідь позивачу на його звернення від 29.04.2020, яким повідомлено, що на момент звернення Третім апеляційним адміністративним судом розглядається справа №318/2377/19 за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на рішення Кам`янсько -Дніпровського районного суду Запорізької області від 12 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Держгеокадастру у Запорізькій області у Запорізькій області Мізерної Олени Анатоліївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Не погодившись з такою відповіддю відповідача, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає таке.

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Тобто, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке порушує безпосередньо права чи обов`язки позивача.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.4 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області із заявою про вжиття до неї заходів за самовільне на думку інспектора Мізерної О.А. захоплення городу колгоспного двору площею 1.95 га в 1920 році по АДРЕСА_2 , а саме ОСОБА_1 просила Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області в особі інспектора Мізерної О.А. прибути в АДРЕСА_2 для проведення перевірки та складання на ОСОБА_1 актів перевірки, протоколів та постанов за самовільне захоплення землі.

Статтею 15-2 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, у сфері земельних відносин, належить організація та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Статтею 188 Земельного кодексу України встановлено, що державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2016 року №482 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» були внесені зміни до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року №15 «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», зокрема пункт 4 положення було доповнено підпунктом 25-1.

Відповідно до підпункту 25-1 пункту 4 Положення, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль) зокрема за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року № 15 «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру» державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності здійснюється у повному обсязі Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру, та її територіальними органами. Відповідно до вимог пункту 1 «Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №15 від 14.01.2015 року, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність кого спрямована і координується Кабінетом Міністром України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

В свою чергу, на теперішній час, правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель визначено і спеціальним нормативно-правовим актом - Законом України «Про державний контроль за використанням та охороною земель».

Статтею 9 Закону передбачено, що державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом проведення перевірок, розгляду звернень юридичних і фізичних осіб.

Статтею 10 Закону, серед іншого, передбачено, що державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право:

1) безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель.

2) складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

Вищезазначене свідчить, що забезпечення та реалізація державного контролю, зокрема шляхом проведення перевірок та розгляду звернень фізичних осіб, є прямим обов`язком Держгеокадастру та його територіальних органів.

Але, відповідач у своєму листі від 13.05.2020 №31-8-0.41-912/90-20 надав відповідь позивачу на його звернення від 29.04.2020, яким повідомив позивача, що на момент звернення Третім апеляційним адміністративним судом розглядається справа №318/2377/19 за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на рішення Кам`янсько -Дніпровського районного суду Запорізької області від 12 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Держгеокадастру у Запорізькій області у Запорізькій області Мізерної Олени Анатоліївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

На думку суду, відповідачем проігноровано звернення позивача: прибути в АДРЕСА_2 для проведення перевірки та складання на ОСОБА_1 актів перевірки, протоколів та постанов за самовільне захоплення землі.

Посилання відповідача на те, що він відповідно до вимог чинного законодавства належним чином відреагував на заяву ОСОБА_1 від 29.04.2020, тому його бездіяльності в даному випадку не має, суд вважає помилковими.

Так, вищевказаним листом ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області повідомило ОСОБА_1, що Третім апеляційним адміністративним судом розглядається справа №318/2377/19, але позивач в своєму зверненні не просила її повідомити чи розглядається така справа Третім апеляційним адміністративним судом чи ні, а просила провести перевірку земельної ділянки, на що обґрунтованої відповіді не отримала.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив для захисту прав, інтересів та свобод позивача вийти за межі позовних вимог та визнати таку відповідь відповідача протиправною.

Крім того, враховуючи наведене, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 , подану від 29.04.2020 б/н (вх. №31-1925/0/1-20 від 06.05.2020) з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні суду.

Щодо позовних вимог: «стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну та моральну шкоду і збитки в розмірі 50 500 гривень», то суд зазначає наступне.

Частинами 1 та 2 ст.22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Також відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

В прохальній частині позову позивач не зазначила з чого саме складається заявлена до стягнення матеріальна шкода, проте в тексті позовної заяви ОСОБА_1 зазначила, що ці витрати вона понесла в зв`язку зі складанням фахівцем позовної заяви та його участю у судових засіданнях.

Проте позовна заява підписана безпосередньо ОСОБА_1 Жодних договорів, рахунків, платіжних документів та інших доказів на підтвердження оплати послуг адвоката до позову не додано.

Справа призначена до розгляду в порядку письмового провадження, тому судові засідання по справі №280/3276/20 не призначалися.

Згідно з ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Отже, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Як зазначено у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Разом з тим, на переконання суду, позивачем не надано до суду доказів на підтвердження заподіяння їй негативних наслідків пов`язаних із діями та рішеннями відповідачів (фізичного болю, душевних страждань, тощо), з якими законодавець пов`язує наявність підстав для стягнення моральної шкоди, що зумовлює відсутність підстав для задоволення таких позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

В зв`язку з тим, що в силу вимог п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, як особа з інвалідністю 2 групи, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалось.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (69095, м.Запоріжжя, вул.Українська, буд.50; ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати відповідь Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, викладену у листі від 13.05.2020 №31-8-0.41-912/90-20, протиправною.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області розглянути заяву ОСОБА_1 , подану від 29.04.2020 б/н (вх. №31-1925/0/1-20 від 06.05.2020) з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні суду.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 10 липня 2020 року.

Суддя М.С. Лазаренко