Справа № 140/34/20
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2020-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року ЛуцькСправа № 140/34/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Волдінера Ф.А.,

за участю секретаря судового засідання Журомській І.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Савчук Г.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - відповідач), в якому просить: 1) визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного територіального управління юстиції у Волинській області В.І. Кухарика від 28.11.2019 № 1391/3 «Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення щодо ОСОБА_1 » (далі - наказ № 1391/3 від 28.11.2019, оскаржуваний наказ); 2) поновити позивача на посаді начальника Ковельського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області з 03.12.2019; 3) стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 08.01.2020 провадження у справі було відкрито та постановлено розгляд адміністративної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 29.01.2020 було постановлено розгляд даної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Позовні вимоги обґрунтовано наступним.

Наказом № 1391/3 від 28.11.2019 начальника Головного територіального управління юстиції у Волинській області В.І. Кухарика до позивача, начальника Ковельського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, за висновками дисциплінарного провадження застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення. Позивача звільнено з посади за перевищення службових повноважень відповідно до пункту 7 частини другої статті 65, частини п`ятої статті 66 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ (далі - Закон №889).

Позивач не погоджується з такими висновками, оскільки під час проведення перевірки, дисциплінарного провадження і службового розслідування не встановлено в діях позивача такого складу дисциплінарного проступку, як перевищення службових повноважень.

Підставою притягнення позивача до відповідальності є подання про відкриття дисциплінарного провадження в.о. заступника начальника головного територіального управління юстиції у Волинській області з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Гураля С.Г. відповідно до пункту 5 частини другої статті 65 Закону № 889. Зокрема, як вбачається із документів, за основу матеріалів дисциплінарного провадження, розпочатого наказом Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 28.08.2019 №1590/4, посадовими особами управління державної виконавчої служби відповідача взято документи виконавчого провадження, матеріали перевірки виконавчого провадження за номером АСВП 59466095 та відповідна постанова про результатами проведеної перевірки законності виконавчого провадження від 12.07.2019 № 53/3/1/2019.

Відповідно до резолютивної частини даної постанови визнано дії заступника начальника відділу Мацюха Д.Ю. та позивача такими, що не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404).

Вказана постанова не відповідає вимогам Закону № 1404. Зокрема, вказана вище постанова не внесена до автоматизованої системи виконавчого провадження, також на цій постанові відсутні відомості щодо накладення кваліфікованого електронного підпису із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу. Крім того, зазначена постанова не є вмотивованою та не скріплена печаткою згідно положень передбаченої «Інструкцією з організації примусового виконання рішень» затвердженої наказом МЮУ 02,04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2832/51. Крім того, порушено порядок витребування матеріалів виконавчого провадження, оскільки Інструкцією з організації примусового виконання рішень не передбачена особиста виїмка чи передача виконавчого провадження посадовій особі, яка його витребовує.

Також позивач вказує на те, що при проведенні перевірки виконавчого провадження, не у повному обсязі вивчено, проаналізовано та застосовано норми Закону № 1404, а також законодавства України, що регулює примусове виконання рішень, в тому числі листи Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо врахування в роботі постанов Верховного Суду і як наслідок неправильно (на власний розсуд) зроблено висновки та застосовано норми Закону, що в свою чергу призвело до незаконного визнання моїх дій такими, що суперечать вимогам пунктів 3, 5, 6, 7 частини першої статті 4, частини четвертої статті 4, пункту 1 частини другої статті 18 Закону № 1404.

З-поміж іншого, при проведенні перевірки не враховано положення статей 3, 26 Закону № 1404 та зміст листа Міністерства юстиції України за № 936/20.3/32-19 від 01.07.2019 щодо врахування в роботі постанови Верховного Суду у складі колегії Другої палати Касаційного цивільного суду від 22.08.2018 по справі №471/283/17-ц (провадження № 61-331св18) щодо висновку суду про те що не зазначення у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційного номеру облікової картки платника податків та його паспортних даних не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання.

При проведенні перевірки застосовано положення пункту 1 частини другої статті 18 Закону України № 1404, оскільки саме ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області по справі № 159/736/18 від 02.07.2019 встановлено спосіб та порядок примусового виконання, що узгоджується із положеннями статей 100, 110, 369, 370, 371, 372 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) та постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 № 985 «Про затвердження Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби» (з подальшими змінами та доповненнями). Крім того, посадовими особами відповідача на власний розсуд застосовано та сформовано висновок щодо порушення вимог частини першої статті 3 Закону № 1404 та недотримання засад виконавчого провадження державним виконавцем.

У висновку щодо вчинення дисциплінарного проступку та підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності від 20.11.2019 міститься посилання на висновок службового розслідування від 31.10.2019, в якому вказано про перевищення державним службовцем його повноважень.

Позивач звертає увагу суду на ту обставину, що його із висновком про наслідки службового розслідування від 31.10.2019 ознайомлено не було. Згідно наказу №1734/4 від 24.09.2019 Головного територіального управління юстиції у Волинській області про проведення службового розслідування стосовно ОСОБА_1 в рамках дисциплінарного провадження, розпочатого наказом Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 28.08.2019 № 1590/4, у період з 25 вересня по 31 жовтня 2019 року та складено висновок за результатами службового розслідування, тобто порушено строки передбачені статтею 71 Закону № 889, згідно з якою чітко визначено тривалість службового розслідування - один місяць. Цим же Законом надано суб`єкту призначення виключне право продовжити зазначений строк до двох місяців. При цьому законодавець зробив застереження щодо продовження строку проведення службового розслідування - «за потреби», а підставою для прийняття такого рішення має бути відповідне клопотання дисциплінарної комісії. Тобто, висновок службового розслідування від 31.10.2019, в якому вказано про перевищення державним службовцем його повноважень є незаконним та складеним з порушенням строків тривалості службового розслідування.

Висновок дисциплінарної комісії щодо вчинення дисциплінарного проступку та наявності підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності від 20.11.2019 за своїм змістом не відповідає поданню в.о. заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Сергія Гураля, в якому вказується не про перевищення службових повноважень, а про невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень (пункт 5 частини другої статті 65 Закону № 889). А отже, дисциплінарною комісією мав бути сформований висновок в межах подання за пунктом 5 частини другої статті 65 Закону № 889 (як вказано у самому поданні).

Таким чином, дисциплінарною комісією, перевищено владні повноваження, оскільки дисциплінарна комісія не має повноважень щодо здійснення будь-якої перевірки виконавчого провадження, а отже й не має право додатково робити будь-які висновки в межах виконавчого провадження. Крім того відповідно до наказу №1739/4 від 25.09.2019 про продовження терміну здійснення дисциплінарного провадження було продовжено термін здійснення дисциплінарних проваджень щодо позивача до 15.11.2019. З іншими наказами щодо продовження термінів здійснення дисциплінарного провадження згідно наказу № 1590/4 від 28.08.2019 позивач не був ознайомлений.

А тому, Висновок дисциплінарної комісії щодо вчинення дисциплінарного проступку та наявності підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності від 20.11.2019 не відповідає вимогам чинного законодавства, а отже є протиправним та таким, що суперечить дійсним обставинам виконавчого провадження.

У висновку щодо вчинення дисциплінарного проступку та наявності підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності від 20.11.2019 зазначено, що частиною восьмою статті 100 КПК України визначено, що реалізація, технологічна переробка або знищення речових доказів у випадках, передбачених цією статтею, здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а у випадках, якщо такі речові докази передані Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, - відповідно до закону та прийнятих на його виконання актів законодавства. Однак сама ухвала Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02.07.2019 у справі № 159/736/19 містить посилання на частину дев`яту статті 100 КПК України, де зазначено, що питання про спеціальну конфіскацію та подальшу долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. А в пункті 3 статті 100 КПК України при цьому зазначено, що майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується. А відтак, на підставі викладеного Ковельським міськрайонним судом Волинської області було надано дозвіл на знищення речових доказів, які відносяться до вилучених з обігу товарів - тютюнових виробів без акцизного збору та з підробленим марками акцизного податку, що спеціально конфісковані і є майном, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, яке передається відповідним установам або знищується.

Крім того, дисциплінарною комісією не взято до уваги відомості абзацу 5 листа Ковельської місцевої прокуратури №35-1880 вих. 19 від 02.07.2019 про те, що прокурором місцевої прокуратури 01.07.2019 на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України прийнято рішення про закриття кримінального провадження по окремому епізоду та ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02.07.2019 у справі №159/736/19 надано дозвіл на знищення речових доказів, які відносяться до вилучених з обігу товарів - тютюнових виробів без акцизного збору та з підробленим марками акцизного податку, а організацію проведення знищення речових доказів доручено Ковельському МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про законність дій останнього на посаді начальника Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби та відсутність у його діях перевищення службових повноважень, а отже службовим розслідуванням та відповідним висновком від 31.10.2019 не в повній мірі досліджені матеріали дисциплінарної справи, а дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарного проступку невірно застосовані норми матеріального права, а відтак складений незаконний висновок від 20.11.2019 щодо наявності у діях позивача дисциплінарного проступку, оскільки відсутність підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності підтверджується матеріалами виконавчого провадження за номером АСВП 59466095, а його дії примусового характеру проводилися в рамках чинного законодавства та відповідно до Положення про Ковельський міськрайонний відділ ДВС ГТУЮ у Волинській області та посадової інструкції начальника Ковельського МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області.

05.02.2020 відповідачем до суду було подано відзив, відповідно до якого з позовом не погоджується обґрунтовуючи свою позицію наступним.

Згідно висновку службового розслідування відносно позивача Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - Комісія) прийшла висновку про наявність у діях позивача дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог законодавства, а саме: у виконавчому провадженні № 59466094 Комісією з розпорядження конфіскованим майном за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, до складу якої входив позивач, допущено знищення речових доказів, які відносяться до вилучених з обігу товарів, а саме тютюнових виробів - «Marvel red» - у кількості 3220 пачок, «Marvel blue» - у кількості 4830 пачок, «Marvel mentol» - у кількості 2430 пачок, «Marvel original» - у кількості 730 пачок, без наявності будь-яких правових підстав, що свідчить про перевищення державним службовцем його службових повноважень.

Окрім того, Комісією встановлено, що постановою про результати перевірки законності виконавчого провадження від 12.07.2019 № 53/3/1/2019 дії позивача визнано такими, що не відповідають вимогам абзацу 1 частини третьої статті 74 Закону № 1404.

В ході дисциплінарного провадження та аналізу чинного законодавства Комісія дійшла висновків про те, що знищення тютюнових виробів (речових доказів в кримінальному провадження) здійснюється представниками територіальних органів ДФС, органів (суб`єктів господарювання), що здійснили вилучення майна або зберігають його, фінансових органів та органів (суб`єктів господарювання), які здійснюватимуть розпорядження цим майном.

Натомість, матеріали виконавчого провадження № 59466094 свідчать про те, що комісією по розпорядженню майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам ДВС, до складу якої входить і позивач, начальник Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби, при знищенні речових доказів - тютюнових виробів застосував Порядок розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 985 від 11.07.2002. Однак, органи державної виконавчої служби не уповноважені знищувати речові докази у кримінальній справі.

Комісія з врахування результатів службового розслідування дійшла висновку про те, що дії начальника Ковельського міськрайонного відділу ДВС ОСОБА_1 є такими, що вчинені ним з перевищенням його службових повноважень про що складений Висновок від 20.11.2019.

З врахуванням викладених у вищезазначеному висновку рекомендацій Комісії, пояснень позивача від 21.11.2019 відповідачем видано оскаржуваний наказ «Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення щодо ОСОБА_1 » від 28.11.2019 № 1391/3.

06.02.2020 позивачем подано клопотання про заміну первісного відповідача на належного Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів).

18.02.2020 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що відзивом не спростовано доводи викладені в позовній заяві, та заперечує позицію відповідача з підстав викладених в позові.

16.03.2020 ухвалою Волинського окружного адміністративного суду відмовлено в задоволенні клопотання позивача про заміну первісного відповідача на належного Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів).

В судовому засіданні позивач та представник позивача адміністративний позов підтримали з підстав у ньому викладених та просили позовні вимоги задовольнити повністю.

Крім викладеного в адміністративному позові, звертають увагу суду на те, що усі дії та висновки дисциплінарної комісії є такими, що не відповідають вимогам Закону № 889 внаслідок внесених змін у закон та втратою з 25.09.2019 повноважень дисциплінарною комісією на проведення службового розслідування.

Вказують на те, що ухвала Ковельського міськрайонного суду Волинської області по справі № 159/736/18 від 02.07.2019 містить пряму вказівку на виконання саме Ковельським міськрайонним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області.

Також вказують, що у висновку Комісії щодо наявності у діях позивача дисциплінарного проступку та наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності і яким рекомендовано застосувати до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби не проаналізовано обставини, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність позивача.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, яким надано оцінку з точки зору їх достовірності, допустимості, належності та достатності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову з огляду на таке.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи.

Відповідно до наказу Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 28.08.2019 № 1590/4 відносно ОСОБА_1 , начальника Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, у відповідності до частини першої статті 68, статті 69 Закону № 1404 відкрито дисциплінарне провадження.

Підставою для відкриття дисциплінарного провадження є подання про відкриття дисциплінарного провадження в.о. заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служба Головного територіального управління юстиції у Волинській області Гураля С.Г., з якого вбачається, що за результатами проведення Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області перевірки виконавчого провадження № 59466095 з примусового виконання ухвали Ковельського міськрайонного суду від 02.07.2019 по справі № 159/736/18, встановлені ОСОБА_1 , як начальником Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, порушення вимог абзацу 1 частини третьої статті 74 Закону № 1404 в частині нездійснення належного контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання ухвали суду та невжиття заходів щодо скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.07.2019 та зобов`язання останнього провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. За результатами проведеної перевірки складено постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження від 12.07.2019 № 53/3/1/2019.

Відповідно до наказу Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 24.09.2019 №1734/4 «Про проведення службового розслідування стосовно ОСОБА_1 » з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку Комісією проведено службове розслідування, за результатами якого складено висновок від 01.11.2019.

Згідно висновку службового розслідування відносно начальника Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_1 від 01.11.2019 Комісія дійшла висновку про наявність у діях державного службовця, начальника Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби, ОСОБА_1 дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог законодавства, а саме: у виконавчому провадженні № 59466094 Комісією з розпорядження конфіскованим майном за рішенням суду і переданим органам ДВС, до складу якої входив ОСОБА_1 , допущено знищення речових доказів, які відносяться до вилучених з обігу товарів, а саме тютюнових виробів - «Marvel red» - у кількості 3220 пачок, «Marvel blue» - у кількості 4830 пачок, «Marvel mentol» - у кількості 2430 пачок, «Marvel original» - у кількості 730 пачок.

Комісією під час службового розслідування встановлено наступне.

04.07.2019 в Ковельському МРВ ДВС зареєстрована заява Ковельської місцевої прокуратури від 02.07.2019 №35-1880 вих.19, адресована начальнику Ковельського МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області за підписом прокурора Романюк Н.

У вище вказаній заяві прокурор, керуючись статтею 36 КПК України просить позивача організувати знищення речових доказів, які відносяться до вилучених з обігу товарів, а саме тютюнових виробів - «Marvel red» - у кількості 3220 пачок, «Marvel blue» - у кількості 4830 пачок, «Marvel mentol» - у кількості 2430 пачок, «Marvel original» - у кількості 730 пачок.

До заяви Ковельської місцевої прокуратури долучена копія ухвали Ковельського міськрайонного суду від 02.07.2019 по справі № 159/736/18.

04.07.2019 на підставі заяви Ковельської місцевої прокуратури від 02.07.2019 заступником начальника Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Мацюхом Дмитром Юрійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Одночасно, позивач листом від 04.07.2019 №38136/9 на виконання статті 62 Закону № 1404, постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 № 985 «Про затвердження Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду, і переданим органам державної виконавчої служби», постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.1998 № 1340 «Про порядок обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним» повідомляє Ковельське управління ГУ ДФС у Волинській області про те, що 05.07.2019 о 10 год. відбудеться засідання комісії по розпорядженню майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам ДВС.

Згідно протоколу засідання комісії по розпорядженню майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам ДВС від 05.07.2019 комісія у складі заступника начальника Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Мацюха Д.Ю.; головного державного ревізора-інспектора відділу погашення боргу Ковельського управління ГУ ДФС у Волинській області Ілюшик С.І.; начальника Ковельського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_1 вирішила: провести знищення (утилізацію) майна (речових доказів) конфіскованого за рішеннями (вироками) суду, та вилучені державними виконавцями та передані для розпорядження органу державної виконавчої служби шляхом спалювання, руйнування, фізико-хімічної, біологічної або іншої обробки відповідно до вимог законодавства; дії з майном (речовими доказами), що підлягає знищенню (утилізації) провести на смітнику, що розташований на території Ковельського УК ГУДКСУ у Волинській області за адресою: м.Ковель, вул. Кармелюка, 4 та на полігоні твердих побутових відходів, що розташоване в урочищі «Люблинець» в межах Зеленської сільської ради Ковельського району.

Протокол засідання комісії по розпорядженню майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам ДВС від 05.07.2019, затверджений начальником Ковельського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_1

В матеріалах справи наявна копія рішення засідання комісії по розпорядженню майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам ДВС від 05.07.2019, підписане членами комісії та затверджене 05.07.2019 начальником Ковельського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_1 При цьому позивач на відміну від протоколу засідання комісії від 05.07.2019 не зазначається в складі комісії.

Крім того, згідно Акту про знищення (утилізацію) неякісної або небезпечної продукції від 05.07.2019, затвердженого начальником Ковельського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_1 , на полігоні твердих побутових відходів, що розташоване в урочищі «Люблинець» в межах Зеленської сільської ради Ковельського району на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 № 985 «Про затвердження Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби», протоколу та рішення засідання комісії по розпорядженню майном, конфіскованого за рішенням суду і переданого органам ДВС від 05.07.2019 речові докази в справі №159/736/18, а саме тютюнові вироби «Marvel red» - у кількості 3220 пачок, «Marvel blue» - у кількості 4830 пачок, «Marvel mentol» - у кількості 2430 пачок, «Marvel original» - у кількості 730 пачок, - знищено шляхом спалювання, руйнування, виливання відповідно до вимог законодавства.

Листом від 08.07.2019 №38346/9 позивач прозвітувався Управлінню державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про знищення тютюнових виробів.

08.07.2019 заступником начальника Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Мацюхом Дмитром Юрійовичем, на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону № 1404 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Супровідним листом від 08.07.2019 №38360/9 постанову про закінчення виконавчого провадження направлено до Ковельського ВП ГУНП у Волинській області, Ковельському міськрайонному суду та Ковельській місцевій прокуратурі.

Отже, судом встановлено, що описане виконавче провадження здійснювалось на підставі ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02.07.2019 по справі № 159/736/18, з якої вбачається наступне.

Ковельський міськрайонний суд розглядаючи клопотання прокурора Ковельської місцевої прокуратури про надання дозволу на знищення речових доказів, які відносяться до вилучених з обігу товарів зазначає, що згідно пункту 3 частини дев`ятої статті 100 КПК України майно, ще було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.

Відповідно до підпункту 13 пункту 9 «Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядженням ним» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1340 від 25.08.1998, спирт етиловий та алкогольні напої підлягають промисловій переробці або знищенню, а тютюнові вироби знищенню.

На підставі викладеного і керуючись частиною дев`ятою статті 100 КПК України слідчий суддя ухвалив надати дозвіл на знищення речових доказів, які відносяться до вилучених з обігу товарів - тютюнових виробів без акцизного збору та з підробленими марками акцизного податку, а саме: «Marvel red» - у кількості 3220 пачок, «Marvel blue» - у кількості 4830 пачок, «Marvel mentol» - у кількості 2430 пачок, «Marvel original» - у кількості 730 пачок.

Організацію проведення знищення речових доказів - тютюнових виробів доручити співробітникам Ковельського МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області.

Окрім того, судом встановлено, що постановою про результати перевірки законності виконавчого провадження від 12.07.2019 № 53/3/1/2019, дії начальника Ковельського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_1 визнано такими, що не відповідають вимогам абзацу 1 частини третьої статті 74 Закону № 1404, яка на момент розгляду даної справи є чинною.

Описані фактичні обставини встановлені судом з пояснень учасників справи та не заперечуються ними.

В подальшому, Комісія 20.11.2019 склала висновок щодо наявності у діях начальника Ковельського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_1 дисциплінарного проступку та наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Вказаним висновком було рекомендовано голові Комісії звернутись до начальника ГТУЮ у Волинській області із поданням про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби відповідно пункту 7 частини другої статті 65 Закону № 889.

Тобто, саме викладені у висновку службового розслідування від 31.10.2019 обставини стали підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності згідно з пунктом 7 частини другої статті 65 Закону № 889.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правовий статус позивача, в тому числі підстави притягнення до дисциплінарної відповідальності, врегульовано Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 (далі - Закон № 889).

Пунктом 7 частини першої статті 8 Закону № 889 встановлено, що державний службовець зобов`язаний: сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення).

Як вбачається із статті 62 Закону державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця; виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців; дбайливо ставитися до державного майна та інших публічних ресурсів.

Державний службовець особисто виконує покладені на нього посадові обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 64 Закону №889 за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 65 Закону № 889 підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Частина друга статті 65 цього Закону містить перелік дисциплінарних проступків серед яких перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення (пункт 7).

У частині першій статті 66 Закону № 889 зазначено, що до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Згідно з частиною п`ятою статті 66 Закону № 889 звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Як вбачається з висновку службового розслідування, до позивача рекомендовано застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з посади державної служби за перевищення службових повноважень.

Враховуючи той факт, що перевищення службових повноважень - вид дисциплінарного стягнення, передбачений пунктом 7 частини другої статті 65 Закону № 889, суд зазначає, що в разі доведення, що державним службовцем вчинено такий дисциплінарний проступок до нього може бути застосований крайній захід дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення відповідно до приписів частини п`ятої статті 66 Закону № 889.

Відповідно до приписів статті 71 Закону № 889 (у редакції, яка діяла на момент винесення наказу від 24.09.2019 № 1734/4 «Про проведення службового розслідування стосовно ОСОБА_1 »), з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку може проводитися службове розслідування.

У разі невиконання або неналежного виконання посадових обов`язків державним службовцем, перевищення повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну шкоду фізичній чи юридичній особі, державі або територіальній громаді, службове розслідування проводиться обов`язково.

Службове розслідування стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії "А", проводиться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, а стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", - дисциплінарною комісією у державному органі.

Тривалість службового розслідування не може перевищувати один місяць. За потреби зазначений строк може бути продовжений суб`єктом призначення, але не більш як до двох місяців.

Особи, які проводять службове розслідування, несуть персональну відповідальність за неповноту і необ`єктивність його висновків та за розголошення інформації щодо службового розслідування.

Особи, які проводять службове розслідування, мають право: одержувати пояснення від державного службовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб щодо обставин справи; одержувати у підрозділах державного органу чи за запитом в інших органах необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів справи; одержувати консультації відповідних спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

Відповідно до частини дев`ятої статті 71 Закону № 889 за результатами службового розслідування складається висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Суд вважає, що відповідачем належними та допустимими доказами під час службового розслідування, дисциплінарного провадження та в судовому засіданні доведено факт перевищення службових повноважень позивачем з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для проведення службового розслідування щодо позивача стала його участь у виконавчих діях в межах виконавчого провадження ВП № 59466095 відкритого на підставі ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02.07.2019, у якій суд ухвалив надати дозвіл на знищення речових доказів, які відносяться до вилучених з обігу товарів, а саме тютюнових виробів - «Marvel red» - у кількості 3220 пачок, «Marvel blue» - у кількості 4830 пачок, «Marvel mentol» - у кількості 2430 пачок, «Marvel original» - у кількості 730 пачок, а організацію проведення знищення речових доказів - тютюнових виробів доручити співробітникам Ковельського МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області.

Позивач, перебуваючи на посаді начальника Ковельського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області та будучи членом комісії по розпорядженню майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам ДВС, затвердив протокол засідання рішення вказаної комісії від 05.07.2019, якими вирішено провести знищення згаданих тютюнових виробів, а також в складі комісії підписав акт про знищення (утилізацію) від 05.07.2019.

Вказані виконавчі дії були вчинені на керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 № 985 «Про затвердження Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби» (далі - Порядок № 985).

Натомість, на переконання суду, виконавче провадження на підставі ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02.07.2019, відкрито всупереч приписам чинного законодавства України, адже організація знищення речових доказів у кримінальній справі повинна була відбутись відповідно до Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1998 №1340 (далі - Порядок № 1340) з огляду на наступне.

Ковельський міськрайонний суд у своїй ухвалі від 02.07.2019, описуючи необхідність дачі дозволу на знищення речових доказів послався на два нормативних документи - на «Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012 (далі Порядок № 1104) та на Порядок № 1340.

Зокрема, Порядок №1104 визначає правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.

Пунктом 18 Порядку № 1104 передбачено, що зберігання речових доказів у вигляді спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється у місцях зберігання, відомості про місцезнаходження яких внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання та з дотриманням вимог Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1998 № 1340.

Згідно з пунктом 29 Порядку №1104 речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан, знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду.

Речові докази у вигляді предметів чи товарів, що належать до вилучених з обігу, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля, на підставі відповідного рішення слідчого судді, суду передаються для їх технологічної переробки або знищуються.

Технологічна переробка або знищення таких предметів і товарів здійснюється з дотриманням вимог Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1998 № 1340, Загальних вимог до здійснення переробки, утилізації, знищення або подальшого використання вилученої з обігу неякісної та небезпечної продукції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2001 № 50.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Порядку № 1340 (тут і надалі у редакції, яка була чинна на момент проведення дій по знищенню (утилізації) майна) дія цього Порядку поширюється, серед іншого на товари з обмеженим терміном зберігання, вилучені правоохоронними органами або затримані митницями ДФС як предмети порушення митних правил, у тому числі товари, затримані у справах про контрабанду.

Оцінка майна, зазначеного в пункті 1 цього Порядку №1340, провадиться комісією, яка утворюється органом, що здійснив його вилучення, у складі представників територіальних органів ДФС, органів (суб`єктів господарювання), що здійснили вилучення майна або зберігають його, фінансових органів та органів (суб`єктів господарювання), які здійснюватимуть розпорядження цим майном (пункт 7 Порядку № 1340).

Пунктом 16 Порядку № 1340 передбачено, що майно, якість якого не відповідає вимогам стандартів, небезпечне в санітарно-епідемічному відношенні або яке не пройшло відповідного випробування, карантинної обробки чи не придатне для реалізації, підлягає переробці або знищенню (утилізації) з урахуванням ступеня зносу та фактичного стану.

Переробка або знищення спирту етилового, алкогольних напоїв та знищення тютюнових виробів, обладнання для промислового виробництва сигарет та цигарок, паперу цигаркового і фільтрів здійснюється за рішенням комісії, утвореної відповідно до пункту 7 цього Порядку. При цьому, у підпункті 2 пункту 7 встановлено, що знищення спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється за погодженням з державною санітарно-епідеміологічною службою шляхом спалювання, руйнування, фізико-хімічної, біологічної або іншої обробки відповідно до вимог законодавства. Комісія приймає рішення про знищення спирту етилового та алкогольних напоїв, якщо їх переробляти економічно недоцільно. Знищення за рішенням комісії може проводитися на підприємствах, виробництво яких пройшло атестацію на виконання відповідних робіт згідно із Законом України «Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції».

Згідно з підпунктом 2 пункту 16 Порядку № 1340 методи знищення продукції, обладнання, паперу цигаркового і фільтрів повинні: виключати можливість подальшого відновлення первинних споживчих властивостей продукції, обладнання, паперу цигаркового і фільтрів або використання їх за призначенням; забезпечувати дотримання законодавства про захист санітарного та епідемічного благополуччя населення та охорону навколишнього природного середовища, зокрема виключати можливість утворення отруйних, токсичних, шкідливих і потенційно небезпечних речовин та відходів; виключати можливість підміни продукції, обладнання, паперу цигаркового і фільтрів, які підлягають знищенню.

Комісія (до складу якої входив позивач, а також розпорядчі документи, якої він затверджував) під час знищення тютюнових виробів керувалась Порядком № 985, однак суд звертає увагу на те, що вказаний Порядок стосується розпорядження майном конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби.

В даному випадку тютюнові вироби не були "майном конфіскованим за рішенням суду", а йшлося саме про знищення речових доказів у кримінальному провадженні № 0000010.

Окрім того, Ковельський міськрайонний суд Волинської області в ухвалі від 02.07.2019 не зобов`язував Ковельський МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області знищувати речові докази - тютюнові вироби (власне такі речові докази і не були передані судом органам виконавчої служби), а ухвалив - організацію проведення знищення речових доказів - тютюнових виробів доручити співробітникам Ковельського МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області.

Вимоги Закону № 1404, яким керується в своїй роботі позивач, встановлюють, що дії органів державної виконавчої служби спрямовуються на примусове виконання рішень (статті 1 та статті Закону), в той час, коли вищезазначена ухвала суду «доручає проведення знищення речових доказів - тютюнових виробів співробітникам Ковельського МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області».

Ухвала суду 02.07.2019 позбавлена основних характеристик рішення, що підлягає виконанню згідно Закону № 1404, зокрема, зобов`язального припису на примусове виконання рішення, а в правовідносинах відсутні чітко визначені боржник, що не виконує рішення та стягувач на користь якого повинні бути вжиті дії примусового характеру.

Крім того, відповідно до статті 3 Закону № 1404 підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 1-1) судові накази; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Відповідно до частини третьої статті 535 КПК України у разі якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що у кримінальному провадженні, якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження. У свою чергу виконавчий лист повинен відповідати вимогам до виконавчого документа, які перелічені у статті 4 Закону № 1404.

Однак, з матеріалів адміністративної справи слідує, що Ковельський міськрайонний суд Волинської області не видавав виконавчий лист на ухвалу від 02.07.2019, а сама ухвала не спрямована на примусове її виконання органами виконавчої служби та не відповідає вимогам, які пред`являються до виконавчого документа.

Водночас, з системного аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що знищення тютюнових виробів (речових доказів в кримінальному провадженні) здійснюється представниками територіальних органів ДФС, органів (суб`єктів господарювання), що здійснили вилучення майна або зберігають його, фінансових органів та органів (суб`єктів господарювання), які здійснюватимуть розпорядження цим майном відповідно до пунктів 7 та 16 Порядку № 1340. Натомість, матеріали виконавчого провадження № 59466094 свідчать про те, що комісією по розпорядженню майном, до складу якої входив і позивач при знищенні речових доказів - тютюнових виробів застосовано Порядок розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, затверджений Постановою КМУ від 11.07.2002 № 985.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що зважаючи на неоднозначність ухвали від 02.07.2019 в контексті сфери та засобів регулювання Закону № 1404 державний виконавець, зважаючи на наявне в ухвалі доручення на її виконання саме співробітникам Ковельського МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області, був наділений відповідними повноваженнями та можливостями звернутись до суду в передбаченому законом порядку із заявою про роз`яснення судового рішення.

Суд з урахуванням наведених норм чинного законодавства та встановлених обставин справи, дійшов висновку, що ухвала про знищення речових доказів у кримінальній справі за своїм змістом не є виконавчим документом, що підлягає виконанню органом державної виконавчої служби, а органи державної виконавчої служби неуповноважені знищувати речові докази у кримінальній справі, а відтак дії позивача, що виразились в участі в засіданні комісії по розпорядженню майном, конфіскованого за рішенням суду і переданого органам ДВС та в затвердженні протоколу засідання, рішення комісії та акту про знищення є такими, що вчинені ним з перевищенням його службових повноважень.

Таким чином, висновки службового розслідування відносно позивача відповідають фактичним обставинам та вимогам законодавства України.

Щодо порядку проведення службового розслідування суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 71 Закону № 889 (у редакції, яка діяла на момент винесення наказу від 24.09.2019 № 1734/4 «Про проведення службового розслідування стосовно ОСОБА_1 ») передбачено, що з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку може проводитися службове розслідування. У разі невиконання або неналежного виконання посадових обов`язків державним службовцем, перевищення повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну шкоду фізичній чи юридичній особі, державі або територіальній громаді, службове розслідування проводиться обов`язково.

Суд вважає безпідставним твердження представника позивача відносно того, що з викладенням статті 71 Закону № 889 у новій редакції з 25.09.2019 дисциплінарна комісія втратила свої повноваження, оскільки зміна правового регулювання тих чи інших правовідносин, що виникли до настання таких змін не на має безумовним наслідком припинення цих правовідносин.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України дійшов наступного висновку «За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце».

Зважаючи що у спірних правовідносинах із внесенням змін у Закон № 889 змінилось регулювання процедури притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності (було виключено положення про дисциплінарні комісії), то припинення розпочатого до внесення змін до закону дисциплінарного провадження уповноваженою комісією мало б наслідком припинення дисциплінарного провадження відносно позивача, що в свою чергу означає неможливість притягнення позивача до відповідальності у разі встановлення (наявності) проступку в його діях.

Суд не бере до уваги доводи позивача про протиправність оскаржуваного наказу, в силу того, що висновки службового розслідування вийшли за межі подання про відкриття дисциплінарного провадження, оскільки законодавством України, що регулює спірні відносини не встановлено таких обмежень для уповноваженого органу.

Також суд не бере до уваги твердження позивача про незаконність постанови про результатами проведеної перевірки законності виконавчого провадження від 12.07.2019 № 53/3/1/2019, оскільки дана постанова не належить до предмету позову, а отже її оцінка судом виходить за межі розгляду даної справи.

Крім того, як було встановлено в судовому засіданні вказана постанова була використана при проведенні службового розслідування відносно позивача виключно як джерело встановлення фактичних обставин, що покладені в основу висновку службового розслідування і які не заперечуються позивачем, при цьому дисциплінарна комісія не була обмежена висновками закріпленими в означеній постанові.

Суд критично ставиться до пояснень позивача, що його не було ознайомлено із висновком про наслідки службового розслідування від 31.10.2019 та іншими документами, що містяться в матеріалах службового розслідування, оскільки в процесі службового розслідування позивачу надавались запити на письмові пояснення, які містяться в матеріалах та були досліджені судом, що свідчить, що в процесі проведення службового розслідування відповідачем дотри мано принципу участі позивача в прийнятті оскаржуваного рішення.

Крім того, Законом № 889 не передбачено обов`язку дисциплінарної комісії ознайомлювати державного службовця з усіма документами, що складаються в ході здійснення службового розслідування.

Не відповідають дійсності твердження позивача, що у висновку Комісії щодо наявності у діях позивача дисциплінарного проступку та наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності і яким рекомендовано застосувати до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби не проаналізовано обставини, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність позивача.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів службового розслідування вбачається, що вони містять відомості про застосування дисциплінарних стягнень та заохочень щодо позивача станом на 01.11.2020, а також службову характеристику позивача, а отже досліджувались та враховувались Комісією при складанні висновку та винесені оскаржуваного наказу.

Згідно частин другої та третьої статті 71 Закону № 889 службове розслідування стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В" дисциплінарною комісією у державному органі. Тривалість службового розслідування не може перевищувати один місяць. За потреби зазначений строк може бути продовжений суб`єктом призначення, але не більш як до двох місяців. Тобто, законом визначений граничний термін проведення службового розслідування два місяці. Наказ «Про проведення службового розслідування стосовно ОСОБА_1 » № 1734/4, датований 24.09.2019. Висновок службового розслідування складений 31.10.2019, з дотриманням встановленого законом строку його проведення.

Щодо інших доводів позивача та його представника викладених у письмових заявах по суті справи та усних поясненнях в судовому засіданні суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а, крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Всі інші аргументи наведені позивачем та його представником, не спростовують висновків суду, зроблених в даному судовому засіданні та не потребують дачі відповіді судом на кожне з них.

Відтак, службове розслідування, дисциплінарне провадження були проведені у повній відповідності до вимог чинного законодавства України, що регулює порядок їх здійснення.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність винесення оскаржуваного наказу від 28.11.2019 № 1391/3 «Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення щодо ОСОБА_1 », висновок дисциплінарною комісією відповідає фактичним обставинам та є обґрунтованим, а дисциплінарне стягнення застосовано уповноваженою на те особою із дотриманням вимог Закону України «Про державну службу».

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про державну службу», суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ф.А. Волдінер

Повний текст судового рішення складено 13 липня 2020 року.