Справа № 826/4615/17
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2020 року м. Київ № 826/4615/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги від 31 січня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, в якому просила суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 31 січня 2017 року №, №, № та №;

- визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 31 січня 2017 року №;

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) із сплати єдиного внеску від 31 січня 2017 року № Ф-.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за результатами проведеної перевірки, податковим органом встановлено порушення позивачем норм, що регулюють перебування на спрощеній системі оподаткування та норм щодо сплати єдиного внеску, в зв`язку з чим відповідачем прийнято спірні рішення.

Позивач не погоджується з таким висновком відповідача, оскільки при проведенні перевірки податковим органом помилково визначено вид діяльності позивача як такий, що унеможливлює перебування на спрощеній системі оподаткування.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у письмових запереченнях проти позову послався на те, що за результатами проведеної документальної позапланової перевірки підприємницької діяльності позивача було встановлено відсутність документів, з яких можливо встановити зміст наданих послуг тощо; неможливість фактичного здійснення позивачем господарських операцій через відсутність майна та інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для здійснення операцій з надання послуг; відсутність необхідних умов для досягнення результатів економічної діяльності у зв`язку з відсутністю трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів; позивач здійснювала діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов`язаних з наданням податкової вигоди третім особам.

Також, було встановлено, що позивач не реєструвалась платником податку на додану вартість, проте, відповідно до статті 180 Податкового кодексу України, як стверджує представник відповідача, з 01 січня 2013 року мала зареєструватись таким платником.

Також, представник відповідача у письмових запереченнях послався на те, що контролюючим органом правомірно встановлені порушення, зазначені у акті перевірки, на підставі яких прийняті законні податкові повідомлення - рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимога про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, у зв`язку з чим, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 квітня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 31 жовтня 2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись обставини, викладені у позовній заяві, представник відповідача позов не визнав, з підстав викладених в письмових запереченнях.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, а також приймаючи до уваги відсутність заперечень з боку представника позивача, у відповідному судовому засіданні судом, згідно з частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15 грудня 2017 року), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Так, суд звертає увагу на положення пункту 10 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України у редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 р. № 2147-VIII, відповідно до якого справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.07.2020 замінено первісного відповідача Державну податкову інспекцію у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби України в м. Києві на його процесуального правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у м. Києві.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрована як фізична особа-підприємець з 11 листопада 2002 року, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію та копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Відповідно до копії Свідоцтва платника єдиного податку серії А№445244 від 01 січня 2012 року ОСОБА_1 перебуває на спрощені системі оподаткування (друга група),та здійснює діяльність за КВЕД: 63.99 «надання інших інформаційних послуг ,н.в.і.у», 70.22 «консультування з питань комерційної діяльності й керування», 73.11»рекламні агентства», 73.20 «дослідження коньюктури ринку та виявлення громадської думки», 74.10 «спеціалізована діяльність із дизайну».

Державною податковою інспекцію у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2013 року по 17 грудня 2015 року та дотримання вимог обліку та збору єдиного єдиного внеску за період з 01 січня 2011 року по 17 грудня 2015 року. За результатом перевірки складено акт від 23 грудня 2016 року за №2027/13-06/ (надалі- акт перевірки).

Проведеною перевіркою встановлено допущення позивачем порушень вимог податкового законодавства, а саме:

- п. 167.1 ст. 167, п. 177.1 ст. 177 Податкового кодексу України, що призвело до заниження частини оподатковуваного доходу на загальну суму 171018,60 грн та не визначення до сплати податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб у сумі 322261,00 грн;

- ст. 179 Податкового кодексу України, а саме, не подано до податкового органу декларацію про майновий стан і доходи за податковий (звітний) період 2013 рік, 2014 рік та 2015 рік;

- п. 187.1 ст. 187, п. 183.1, п. 183.4 ст. 183, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не підтверджено суму податкового кредиту з податку на додану вартість податковими накладними, не реєстрація платником податку на додану вартість, що призвело до заниження зобов`язання з податку на додану вартість на суму 289400,00грн;

- п. 16№ підрозділу 10 розділу ХХ 177 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми військового збору у 2015 році на загальну суму 15855,00 грн;

- п. 5, п.6 ст. 1, п.1 ч.2 ст. 6, ч.1 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», що призвело до заниження зобов`язання на загальну суму 242661,07 грн.

Як вбачається із змісту акту перевірки, висновки податкового органу щодо допущення позивачем вказаних порушень податкового законодавства обґрунтовано безпідставністю перебування позивача на спрощені системі оподаткування протягом 2013-2015 років включно.

На підставі висновків викладених в акті перевірки Державною податковою інспекцію у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві 31 січня 2017 року винесено:

- податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 361750,00 грн, в тому числі 289400,00 грн за основним платежем та 72350,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;

- податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання із сплати військового збору в розмірі 19818,75 грн, в тому числі 15855,00 грн за основним платежем та 3963,75 грн за штрафними санкціями;

- податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 402826,25 грн, в тому числі 322261,00 грн за основним платежем та 80565,25 грн за штрафними санкціями;

- податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача застосовано штрафні фінансові санкції відповідно до п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України в розмірі 340,00 грн;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №, яким на позивача накладено штрафні санкції в розмірі 28106,73 грн;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) із сплати єдиного внеску від 31.01.2017 №Ф-, відповідно до якої позивача зобов`язано сплатити недоїмку в розмірі 242661,07 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням, вважаючи його протиправним, позивач звернулась до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності (пункт 44.3 статті 44 Податкового кодексу України).

За змістом пп. 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Згідно із пунктом 85.2 статті 82 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3статті 178 цього Кодексу. (пункт 164.1 статті 164 Податкового кодексу України).

При визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і не грошовій формах (пункт 164.3 статті 164 Податкового кодексу України).

За приписами пункт 167.1 статті 167 Податкового кодексу України, ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Статтею 177 Податкового кодексу України встановлено оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.

Так, пунктом 177.1 цієї статті визначено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1статті 167 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи підприємця (пункт 177.2 статті 177 Податкового кодексу України).

За приписами пункту 177.4 статті 174 Податкового кодексуУкраїни, до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат (пп. 177.4.1 п. 177.4);

витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством (пп. 177.4.2 п. 177.4 статті 177 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 177.5, статті 177 Податкового кодексу України, фізичні особи-підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Згідно із пунктом 177.10 статті 177 Податкового кодексу України, фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Форма Книги обліку доходів і витраттапорядок її веденнявизначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді.

Главою 1 розділу XIV Податкового кодексу України встановлені спеціальні податкові режими.

Зокрема, статтею 291 Податкового кодексу України визначаєзагальні положення застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку.

За правилами пункту 291.2 статті 291 Податкового кодексу України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановленихпунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою (п. 291.3 ст. 291)

В силу положення підпункту 291.5.2 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України, не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп фізичні особи - підприємці, які здійснюють технічні випробування та дослідження (група 74.3КВЕД ДК 009:2005), діяльність у сфері аудиту.

Платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які не є платниками податку на додану вартість, ведуть Книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів.

Форма книги обліку доходів,порядок її веденнязатверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Для реєстрації Книги обліку доходів такі платники єдиного податку подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги, у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді (підпункт 296.1.1 пункту 296.1 статті 296 Податкового кодексу України).

Згідно із абзацом 5 підпункту 298.2.3. пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України, платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми.

Нормою п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України встановлено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір у розмірі 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати, повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI.

Виключно даним Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску та пропорції його розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (частина друга статті 2 Закону № 2464-VI).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

За змістом частини першої статті 7 Закону №2464-VI, базою нарахування єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. Нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. Єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, не зменшені на суму відрахувань податків, інших обов`язкових платежів, що відповідно до закону сплачуються із зазначених сум.

В силу положення норми частина одинадцята статті 8 Закону №2464-VI (в редакції станом на 01.01.2015), єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Згідно із частиною п`ятою статті 8 Закону №2464-VI (в редакції від 24.12.2015), єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

При нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам з джерел не за основним місцем роботи ставка єдиного внеску, встановлена цією частиною, застосовується до визначеної бази нарахування незалежно від її розміру.

Як слідує із акту перевірки, відповідачем зазначено, що позивачем при розрахунку податкових зобов`язань, подачі податкової звітності, подачі документів та сплаті податків і єдиного соціального внеску було допущено порушення, які випливали з того, що розрахунок податкових зобов`язань, подача звітності, подача звітних документів та сплата податків і єдиного соціального внеску здійснювались позивачем за правилами встановленими для платників другої групи спрощеної системи оподаткування. Водночас, відповідачем в акті перевірки було зазначено, що позивач здійснював діяльність на загальній системі оподаткування.

Висновки про перебування позивача на загальній системі оподаткування, відповідач мотивував тим, що позивачем порушено вимоги підпункту 291.5.2 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України, а саме: до перевірки не надано первинних бухгалтерських документів та податкових документів, що підтверджують надання послуг із змістом наданих послуг за перевіряємий період, а також, використання ресурсів, які підтверджують фактичне надання послуг, кількість працюючих , необхідних забезпечити процес виробництва (надання послуг, виконання робіт), висновки при наданні послуг та інших підтверджуючих документів, а тому неможливо підтвердити реальність здійснення фінансово-господарської діяльності з надання послуг, що свідчить про проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов`язання, щодо сплати податків та/або зборів, які не мають реального характеру.

Відповідно до змісту підпункту 291.5.2 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України вбачається, що не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп фізичні особи - підприємці, які здійснюють технічні випробування та дослідження (група 74.3 КВЕД ДК 009:2005), діяльність у сфері аудиту.

Поряд із цим, податковим органом не наведено жодних доказі доводів в підтвердження здійснення позивачем діяльності з технічних випробувань та досліджень чи діяльності у сфері аудиту.

Як вбачається із змісту заявленого позову, а також наданих позивачем доказів, останньою здійснюється діяльність у сфері дизайну та реклами, зокрема створення корпоративного стилю.

Зазначені обставини підтверджується наявною в матеріалах справи копією договору №1 від 01 січня 2012 року про надання інформаційно-консультаційних послуг, укладеного позивачем з товариством з обмеженою відповідальністю «Аудиторський центр «Інформ-Плюс».

Відповідно до пункту 1 вказаного договору інформаційно-консультаційні послуги - згідно умов договору- це здійснення у визначені замовником формі і згідно з поставленими завданнями діяльність по наданню консультацій із створення корпоративного стилю.

Відповідно до наявних в матеріалах справи копій завдань до договору, консультаційні послуги, що надавались позивачем включають :

- вибір постачальників послуг для створення сучасного корпоративного стилю;

- вибору саме корпоративного стилю (логотипу, фірм енний бланк, конверт, візитки, корпоративні кольори);

- вибору фірм енного бланку для різних цілей (для друкованого кольорового, для електронного, для накладки на групи документів для передачі їх клієнтам);

- вибір макету візиток компанії;

- бору матів сайту;

- вибору концепції корпоративного сайту;

- аналіз порт фоліо постачальників робіт із створення сайту;

- вибору макету для банеру, корпоративного шрифту, варіантів буклета,папки;

- вибору постачальників друку;

- вибору макету зовнішньої реклами, та інше.

Зазначені обставини також підтверджуються наявною в матеріалах справи копією Книги обліку доходів.

З огляду на викладені обставини суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість висновків податкового органу щодо порушення позивачем вимогпідпункта 291.5.2 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України та, відповідно протиправного перебування позивача на спрощеній системі оподаткування в 2013, 2014 та 2015 роках.

Враховуючи відсутність підстав для здійснення податкового обліку господарської діяльності за правилами загального оподаткування відсутні також підстави для здійснення донарахування зобов`язань із податку на доходи фізичних осіб, податку на додану вартість, військового збору, єдиного внеску та застосування до позивача штрафних санкцій.

За таких обставин, суд вважає спірні податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимогу про сплату недоїмки протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не виконав, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 31 січня 2017 року №, №, №, №.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 31 січня 2017 року №

Визнати протиправною та скасувати вимогу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві. про сплату боргу (недоїмки) із сплати єдиного внеску від 31 січня 2017 року №Ф-.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 8000 (вісім тисяч гривень) 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.