Справа № 551/464/20
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2020-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 р.Справа № 551/464/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 03.06.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Сиволап Д.С., вул. Партизанська, 6, смт. Шишаки, Шишацький, Полтавська, 38000, по справі № 551/464/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції України в Полтавській області, Інспектора СРПП №4 Шишацького ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області Першина Вячеслава Михайловича

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до інспектора СРПП № 4 Шишацького ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області Першина В.М. про визнання незаконною та скасування постанови вищевказаного працівника поліції серії БАА № 684064 від 23.01.2020 року про притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а також про визнання незаконними дій інспектора поліції в частині винесення даної постанови та пред`явлення її до виконання.

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 03.06.2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, інспектора СРПП № 4 Шишацького ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області Першина В.М., про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовлено.

Позивач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зокрема зазначає, що з оскаржуваною постановою позивач не погоджується, вважає її незаконною та необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що інспектор УПП має право перевіряти наявність полісу лише у встановлених законом випадках, а зупинка транспортного засобу взагалі відбулась безпідставно, що свідчить про те, що позивач взагалі не був зобов`язаний пред`являти жодні документи, що встановлені ст. 126 КУпАП.

Від ОСОБА_1 та Інспектора СРПП №4 Шишацького ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області Першина В. М. до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 23 січня 2020 року інспектором СРПП № 4 Шишацького ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області Першиним В.М. винесено постанову серії БАА № 684064 якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу (а.с. 10).

З тексту вказаної постанови встановлено, що 23.01.2020 о 06-35 год. по вул. Кирила Осьмака в смт. Шишаки ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи полісу обов`язкового страхування на даний транспортний засіб.

Не погодившись із прийнятим рішенням суб`єкта владних повноважень про притягнення його до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП є правомірною.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ст. 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Статтею 14 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У свою чергу, порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями; далі - ПДР).

Згідно з пунктом 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до підпункту «а» п. 2.4 ПДР, на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Підпунктом «ґ» п. 2.1 ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 21.1 ст. 21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників" від 01.07.2004 року №1961-IV у редакції Закону України від 24.09.2008 p. N 586-VI) передбачено, що з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Транспортний засіб має відповідати вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону з моменту прийняття участі в дорожньому русі.

Пунктом 21.2 ст. 21 вказаного Закону передбачено, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Згідно з п. 21.3 ст. 21 вказаного Закону, при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Положеннями частини 1 статті 126 КУпАП визначено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу наведених норм права, суд приходить до висновку, що страховий поліс може бути витребуваний поліцейським лише у разі, якщо у нього виникнуть об`єктивні підстави вважати, що особа, яка здійснює керування транспортним засобом вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події.

Разом з тим, відповідно до оскарженого судового рішення, відповідачем було зупинено автомобіль позивача через те, що на ньому не працювало освітлення заднього номерного знаку.

Проте, відповідачем у оскаржуваній постанові не зазначено та належними доказами не підтверджено наявності причини зупинки транспортного засобу позивача.

Отже, відповідачем належним чином не доведено належними та допустимими доказами факт неналежного освітлення номерного знаку автомобіля, зокрема письмових доказів на підтвердження складання відповідачем протоколу або постанови щодо порушення правил дорожнього руху, або оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, що згідно з вимогами визначених у п. 21.2 Закону № 1961- IV надає право витребування страхового полісу підрозділом Національної поліції.

Зважаючи на те, що відповідачем не доведено вищевказаних обставин, відповідно у нього були відсутні підстави для витребування страхового полісу відповідним підрозділом Національної поліції у водія транспортного засобу, а отже і відсутні підстави для застосування до позивача санкції, передбаченої частиною першою статті 126 КУпАП.

Вказана позиція узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 19.02.2020 р. у справі № 545/3654/16-а.

Згідно з частинами першою, другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, у ході судового розгляду справи відповідачем не доведено правомірності прийнятого ним рішення, з огляду на що позовні вимоги є обґрунтованими, а рішення суду першої інстанції таким, що підлягає скасуванню.

Посилання суду першої інстанції у цій справі на правову позицію Верховного Суду висловлену у постанові від 21.11.2018 у справі №465/6677/16-а є безпідставними, оскільки зазначена постанова ухвалена за інших фактичних обставин. Так, у справі №465/6677/16-а предметом оскарження була постанова про адміністративне правопорушення, в якій було вказано порушення дорожнього руху, яке передувало зупинці автомобіля (здійснював рух із несправною лівою фарою в режимі ближнього світла у темну пору доби), та як наслідок перевірці страхового полісу.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова серії БАА № 684064 від 23.01.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, за яке на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позовної заяви, в частині визнання незаконними дії відповідача при складенні постанови про адміністративне правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

При цьому, належним та достатнім способом захисту прав позивача у даному випадку є скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання незаконними дій інспектора СРПП № 4 Шишацького ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області Першина В.М. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права

Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при його прийнятті судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що привело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 03.06.2020 року по справі № 551/464/20 скасувати.

Прийняти постанову, якою позов задовольнити частково.

Скасувати постанову серії БАА № 684064 від 23.01.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, за яке на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень.

Закрити справу про адміністративне правопорушення.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.А. Спаскін
Судді(підпис) (підпис) О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич