Справа № 670/237/17
Суддя: Волкова О. М.
Дата ухвалення: 2020-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/237/17
Провадження № 2-а/670/5/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 року смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Волкової О.М.

з участю секретаря Сікорської В.О.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Віньківці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, сільського голови Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області Коваль Людмили Дмитрівни про порушення прав людини,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, сільського голови Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області Коваль Л.Д., у якому просила скасувати рішення сесії відповідача № 8-13-2017, зобов`язати його винести рішення, котрим надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування розміром 0,12 га по АДРЕСА_1 , за цільовим призначенням ведення особистого селянського господарства, згідно поданої заяви від 17.03.2017 з додатками та стягнути солідарно з відповідачів на її користь солідарно моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

У подальшому ОСОБА_1 подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила визнати нечинним та скасувати рішення Нетечинецької сільської ради від 26.04.2017, винесені щодо заяв позивача, в котрих їй відмовлено у задоволенні клопотань та винести рішення, яким зобов`язати відповідача задовольнити її клопотання в заявах № 30, № 31, № 36, надати дозвіл на виготовлення технічної документації про надання їй ділянок в користування; належним чином відреагувати на її заяву № 37 про захоплення ділянки, яку вона оспорює в суді, згідно статті 125, 161, 211 пункту «б» Земельного кодексу України.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що Нетечинецькою сільською радою винесено незаконне рішення № 8-13-2017 від 17.03.2017 року, котрим відкладено розгляд її заяви на виконання рішення суду, доки вона не надасть місцерозташування бажаної земельної ділянки, не вкаже її розмір та цільове призначення, хоча безпосередньо на засіданні сесії вона додала до заяви № 30 оглядовий план ділянки, ксерокопію паспорта, про що вказала у заяві № 31. Наведене стало результатом бездіяльності сільського голови Нетечинецької сільської ради Коваль Л.Д., яка проявила бездіяльність, а саме не вивчила завчасно подані позивачем документи, та в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 18.04.2016 року було втретє відмовлено. Безпідставними відмовами та відкладеннями Нетечинецькою сільською радою розгляду заяв позивачки № 30, № 31 від 17.03.2017 року, № 36 від 27.03.2017 року, № 37 від 11.04.2017 року їй нанесено моральну шкоду, оскільки вона переживає, переносить болісно насмішки та приниження з боку відповідачів. Крім того, сільський голова ОСОБА_2 зовсім не відреагувала на заяву позивачки № 37 від 11.04. 2017 року стосовно земельної ділянки, яка оспорюється у суді.

Постановою Віньковецького районного суду Хмельницької області від 12.06.2017, яку залишено без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.08.2017, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02.04.2020 року постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 12.06.2017 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.08.2017 у справі № 670/237/17 за позовом ОСОБА_1 до Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, сільського голови Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області Коваль Людмили Дмитрівни про порушення прав людини - скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою судді Віньковецького районного суду Волкової О.М. від 24.04.2020 року справу прийнято до провадження, вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 11.06.2020 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті.

Відповідачу надано строк для подання відзиву на позов. Ухвала про призначення підготовчого судового засідання у справі отримана відповідачем 06.05.2020 року, однак відзив на позов у наданий строк відповідач не подав.

Натомість 14.05.2020 року, 02.06.2020 року, 19.06.2020 року, 07.07.2020 року від Нетечинецької сільської ради до суду надійшли заяви про розгляд справи у відсутності представника відповідача, та повідомлено, що 04.03.2019 року припинено повноваження сільського голови Нетечинецької сільської ради Коваль Людмили ОСОБА_3 та вона звільнена із займаної посади.

Протокольною ухвалою суду від 01.07.2020 року відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України представник відповідача викликався у судове засідання для дачі особистих пояснень, проте у суд не з`явився, свою позицію по суті позовних вимог не висловив.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Заслухавши позивачку ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

27.03.2017 року позивачка звернулась до Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області з заявою про надання їй дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку для користування із цільовим призначенням - ведення особистого селянського господарства розміром 0,24 га по АДРЕСА_2 на території АДРЕСА_3 .

До заяв позивачкою додано графічні матеріали з викопіюванням місця розташування земельної ділянки, копії паспорта та копія про ІПН.

Нетечинецькою сільською радою заява ОСОБА_1 зареєстрована 27.03.2017 року за № 36.

Рішенням 14 сесії сьомого скликання Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області від 26.04.2017 року розгляд вказаної заяви ОСОБА_1 відкладено до вирішення приватизації майна, оскільки вона подала на засіданні сесії заяву про відкладення розгляду її заяви до вирішення судом питання по приватизації майна в справі № 670/499/16-а.

Водночас судом встановлено, що у справі № 670/499/16-а ОСОБА_1 звернулася із адміністративним позовом до Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області про порушення конституційних прав та відшкодування моральної шкоди, у якому просила суд скасувати рішення сесії сільської ради с. Нетечинці № ХХІ від 30.06.2016 року та зобов`язати Нетечинецьку сільську раду передати в користування земельну ділянку, на якій знаходиться майновий пай.

Постановою Віньковецького районного суду від 04 серпня 2016 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволені вимог за її позовом до Нетечинецької сільської Ради Віньковецького району Хмельницької області про порушення конституційних прав та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 04 серпня 2016 року - без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.02.2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 вирішено залишити без задоволення, постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 04 серпня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2016 року -- без змін.

Таким чином, як вбачається зі змісту оскарженого рішення, відповідач 26.04.2017 року, незважаючи на те, що справа № 670/499/16-а ще у серпні 2016 року була розглянута по суті судом першої інстанції та у вересні 2016 року апеляційною інстанцією, не прийняв будь-якого конкретного рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки або про мотивовану відмову у її наданні.

Відповідно до Земельного кодексу України (далі - ЗК України) безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться зокрема у разі одержання земельних ділянок із земель комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Згідно з пунктом «б» частини першої статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно з ч. 6, 7 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри та додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Відповідний орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, перелік підстав для відмови у наданні особі дозволу на розробку проекту землеустрою чітко визначений ч. 7 ст. 118 ЗК України, а тому відмова у наданні дозволу на будь-яких інших підставах, які не передбачені даною нормою, суперечить вимогам закону. Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17.

Проаналізувавши досліджені докази, суд дійшов висновку, що оскаржене рішення не відповідає вимогам закону, оскільки така резолюція, як «відкласти розгляд заяви», хоч і не свідчить про повну бездіяльність депутатів Нетечинецької сільської ради, однак не є рішенням (розпорядчим актом), передбаченим вимогами Земельного кодексу України стосовно розгляду заяв громадян про надання дозволів на розробку проектів землеустрою.

Тому, на думку суду, прийняте відповідачем рішення спричиняє правову невизначеність, оскільки заява позивачки від 27.03.2017 року понад чотири роки залишається невирішеною через відсутність будь-якого конкретного рішення уповноваженого органу. Суд не вважає прийняття рішення такого змісту виконанням відповідачем свого обов`язку, оскільки він був зобов`язаний прийняти рішення, обираючи лише з двох можливих та передбачених ЗК України варіантів: надання дозволу або мотивована відмова.

Суд не заперечує право колегіального органу приймати рішення в межах наданих йому повноважень, однак робити це він зобов`язаний з урахуванням чітких вимог та обмежень, встановлених законом, якими у цьому випадку є положення ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Суд звертає увагу на Рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 20.10.2011 року у справі «Рисовський проти України» у якому суд підкреслив особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (Беєлер проти Італії, Онер`їлдіз проти Туреччини, Megadat.com S.r.l. проти Молдови, Москаль проти Польщі). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок («Лелас проти Хорватії» від 20.05.2010, «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси («Онер`їлдіз проти Туреччини» та «Беєлер проти Італії»).

У той же час відповідачем цього зроблено не було, зважаючи на що рішення не є правомірним.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду будь-яких належних та достатніх доказів, які підтверджують правомірність прийнятого рішення, а також те, що він діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Відповідно до положень КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162, ч. 2 ст. 175 КАС України). Частиною 4 ст. 159 КАС України передбачено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про необхідність визнання протиправним та скасування рішення Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області 14 сесії сьомого скликання від 26.04.2017 року в частині відкладення розгляду заяви позивачки, відтак про зобов`язання відповідача повторно розглянути звернення ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду та вирішити його у належний спосіб.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проектів землеустрою, суд виходить з того, що відповідач реалізує власні дискреційні повноваження, які передбачають певну свободу розсуду в рамках закону.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.

Суд не вбачає підстав для задоволення інших позовних вимог з огляду на таке.

17.03.2017 року ОСОБА_1 звернулась до Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області з заявами за № 30 та № 31 про надання їй дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства розміром 0,12 га по АДРЕСА_4 , на території Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, до якої додала оглядовий план та ксерокопію паспорта.

Рішенням № 8-13/2017 13 сесії сьомого скликання Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області від 17.03.2017 року «Про розгляд рішення суду по справі № 670/6/17 ОСОБА_1 та повторний розгляд заяви від 18.04.2016 року» відкладено розгляд заяви ОСОБА_1 , поки вона не додасть на розгляд комісії та сесії місце розташування бажаної земельної ділянки (прив`язка до населеного пункту), вкаже розмір та цільове призначення.

Разом з тим, як вбачається із рішення за № 16-42/2019 від 18.12.2019 року 42 сесії сьомого скликання Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 на території Нетечинецької сільської ради», позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки щодо надання у власність земельної ділянки ОСОБА_1 на території Нетечинецької сільської ради в орієнтованому розмірі 0,12 га для ведення особистого селянського господарства.

Тобто відповідач в межах наданих повноважень та в передбачений чинним законодавством спосіб вирішив заяву позивачки, а саме виніс рішення, котрим надав дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування розміром 0,12 га по АДРЕСА_1 , за цільовим призначенням ведення особистого селянського господарства, згідно поданої заяви від 17.03.2017 року, як і просила ОСОБА_1 у позові.

Крім того, позивач просила зобов`язати відповідача належним чином відреагувати на її заяву № 37.

За матеріалами справи, 11.04.2017 року ОСОБА_1 подала на ім`я голови Нетечинецької сільської ради Коваль Л.Д. письмову заяву, у якій повідомила, що земельну ділянку розміром 0,12 га, на яку вона у заяві від 17.03.2017 року просила надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, обробляє трактором ОСОБА_4 , та в разі наявної інформації про це просила її повідомити.

Згідно резолюції, вказана заява адресована секретарю для надання інформації, та як слідує із відповіді від 13.05.2017 року, виконавчий комітет Нетечинецької сільської ради повідомив заявника, що на заяву № 37 від 11.04.2017 року їй надіслано повідомлення за вих. № 123 від 19.04.2017 року про те, що дана заява потребує вивчення та виконавчий комітет повідомив про розгляд заяви.

Отже, вказаною відповіддю спростовуються доводи позивача про те, що відповідач не прореагував ніяким чином на її заяву № 37 від 11.04.2017 року.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди суд зазначає таке.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відшкодування моральної шкоди визначені Цивільним кодексом України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди » розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, немайнових витрат, які зазнав позивач.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3 вказаної постанови).

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

У судовому засіданні позивачем не надано обґрунтованих доказів, які б підтверджували факт заподіяння їй моральної шкоди саме діями відповідача, тому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 гривень задоволенню не підлягає.

Судові витрати стягуються з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, ст. 6, ст. 8, ст. 9, ст.ст. 72-77, ст. 244, ст. 246, ст. 250, ст. 255, ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення 14 сесії VII скликання Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області від 26.04.2017 року в частині відкладення розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо надання в користування земельної ділянки розміром 0,24 га для ведення особистого селянського господарства по вулиці Квітнева на території Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області.

Зобов`язати Нетечинецьку сільську раду Віньковецького району Хмельницької області повторно розглянути та вирішити у передбачений законом спосіб заяву ОСОБА_1 за № 36 від 27.03.2017 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо надання в користування земельної ділянки розміром 0,24 га для ведення особистого селянського господарства по вулиці Квітнева на території Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області.

У задоволенні решти вимог позову - відмовити.

Стягнути з Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області на користь Держави судовий збір у розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Віньковецький районний суд Хмельницької області. У разі застосування судом частини третьої ст. 243 КАС України, а також прийняття рішення у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Повне рішення суду складено 10.07.2020 року.

Суддя О.М. Волкова