Справа № 1.380.2019.004358
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2020-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.004358 пров. № А/857/2859/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання: Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року у справі №1.380.2019.004358 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ХОРОЗ Україна» до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними і скасування рішення про коригування вартості товарів (головуючий суддя першої інстанції Сподарик Н.І., час ухвалення 14:43 год., місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту 24.01.2020р.),-

В С Т А Н О В И В:

ТзОВ «Хороз Україна» звернулося до суду з адміністративним позовом до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними і скасування рішення про коригування вартості товарів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між ТзОВ «Хороз Україна» (покупець) та резидентом Туреччини HOROZK ELEKTRЭK VE ELEKTRONЭKЭCARET KOLLEKTЭF SIRKETI HUSEVIN KACMAZ VE ORTAGI (продавець) було укладено контракт та на підставі супроводжувальних документів продавець здійснив на адресу покупця - поставку товару, а саме: світлодіодні світильники та освітлювані прилади, які закріплюються на стелі або стіни виготовлені з комбінованих матеріалів (пластика та скла) для світлодіодних ламп напруги 200-240 В. Доставка товару здійснювалася експедитором згідно з договором №2107/17-018 від 07.07.2017, який був укладений між ТзОВ «Хороз Україна» та ТзОВ «Клевер Тім». Під час декларування вказаних товарів позивачем відповідно до ст. 57, 58 Митного кодексу України було самостійно визначено митну вартість товарів за основним методом, а саме, за ціною контракту. З метою митного оформлення товару та на підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем надано Львівській митниці ДФС повний пакет документів, передбачений ст. 53 Митного кодексу України. Однак, незважаючи на те, що заявлена позивачем митна вартість товарів, імпортованих за контрактом базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, тобто була заявлена позивачем за основним методом визначення митної вартості за цінами зовнішньоекономічного контракту на поставку товару, який імпортувався (вартість операції), митним органом прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товару та картку відмови в прийняті митної декларації. На думку позивача, у разі здійснення коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів чи за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо, які передбачені пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598. Водночас, у оскарженому рішенні відсутні будь-які пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних товарів, умов поставки, комерційних умов тощо). Позивач вважає рішення та картку відмови в прийняті митної декларації відповідача протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки у оскарженому рішенні не надано пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних товарів, умов поставки, комерційних умов та не зазначено детальної інформації та джерел, що використовувалися при визначенні митної вартості оцінюваних товарів.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року позовні вимоги задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/000133/2 від 27.02.2019. Визнано протиправною та скасовано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209120/2019/00027 Львівської митниці ДФС.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального права та невірним встановленням обставин у справі. Доводи апелянта зводяться до того, що не погоджується з наведеним рішенням суду, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального права та неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а обставини, які мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими були недоведеними належними та допустимими доказами, внаслідок чого відповідно до статті 317 КАС України вищевказане рішення повинно бути скасоване.

Так апелянт вказує на те, що судом були досліджені обставини, які не були досліджені органом доходів і зборів при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів.

Крім цього, судом не було враховано аргументів представника Львівської митниці ДФС, а саме те, що: 1) у коносаменті №SO118122338 зазначено, що транспортування контейнера GESU5712450 здійснювалось теплоходом LA SPEZIA V 901 W, тоді як у рахунку перевізника від 22.02.2019 №РФ-6313 зазначено, що він стосується т/х 17.02.2019 МАЕRSK KAMPALA 1902. Тобто, зазначений рахунок не ідентифікується з даною поставкою. Відсутній договір на транспортування; 2) на вимогу митного органу декларантом надано експортну МД країни відправлення, у якій зазначені умови поставки, відміннні від умов, зазначених у товаросупровідних документах (у МД №ІІА209120/2019/005587 умови поставки - FСА, тоді як у експортній декларації зазначено FОВ). Комерційну пропозицію виробника, у якій відсутні дані щодо валюти, в якій зазначена вартість одиниці товару. Контракт з третіми особами, який не містить даних, щодо вартісних характеристик товару; 3) неподання Договору №2107/17-018 «транспортного експедирования» від 07.07.2017 р., на які покликався суд першої інстанції та позивач; 4) подана до митного оформлення Форма операції у вільній економічній зоні від 30.01.2019 р. №2635 (оскільки товар, який поставлявся з Китайської Народної Республіки прибув у Туреччину, де перевантажувався на інше судно (теплохід), була на іноземній мові без перекладу, що жодним чином не підтверджує митну вартість товару; 5) в рахунку, на який посилається позивач №РФ-6313 від 22/02/2019 р. є зазначені два коносаменти: 967603354 та SO 118122338. Зважаючи на те, що експедитор у рахунку згадує найменування іншого судна, він мав доступ до документа, де таке судно поіменоване. Однак, позивачем до митного оформлення такий документ свідомо не подавався.

З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що наведені відповідачем у змісті апеляційної скарги доводи є помилковим, безпідставним та апеляційна скарга не підлягає до задоволенню.

Зазначає, що заявлена позивачем митна вартість товару, імпортованого за контрактом на поставку товара № 2 від 07.08.2017 року базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавались обчисленню, тобто була заявлена позивачем за основним методом ціною договору (контракту).

Товар, який поставлявся згідно контракту на поставку № 2 від 07.08.2017 року відвантажувався з Китайської Народної Республіки, що підтверджується Митною експортною товарною декларацією (Митниця міського району Хункоу) та коносаментом №8 від 14.01.2019 р., копії яких знаходяться у матеріалах даної справи. У коносаменті вказано, що транспортування контейнера здійснювалося судном (теплоходом), і із КНР товар вибув саме на судні (теплоході), однак поставка цього товару здійснювалася через Турецьку Республіку, де цей товар був перезавантажений на інше судно (теплохід), на якому прибув в м. Одесу. І саме тому, в рахунку № РФ-6313 від 22/02/2019р., для проведення оплати коштів позивачем за здійснення морського перевезення вантажу з КНР до м. Одеси, який виготовлений ТОВ «Клевер Тим» (Експедитор) вказано судно (теплохід) - т/х 17.02.2019 МАЕК8К КАММРАЬА 1902. Вказане жодним чином не вплинуло на подані декларантом позивача відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості отриманого товару.

З приводу вказаного відповідачем в апеляційній скарзі, що у рахунку перевізника № РФ від 22.02.2019 р. є зазначені два коносаменти: к/с 967603354 та SO118122338, то таке твердження відповідача є помилковим і не відповідає дійсності, оскільки зазначене у рахунку: к/с 967603354 - це класифікація (код) товару, яку класифікує перевізник, а SO118122338 - це номер коносамента (товарно-транспортної накладної) згідно якої здійснювалося транспортування контейнера GESU5712450 судном (теплоходом) LA SPEZIA V 901 W.

Щодо оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, то вважає, що таке не відповідає вимогам частині 2 пункту 4 статті 55 Митного кодексу України, оскільки не містить наявної в митного органу інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та у ньому відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем, та фактів, які вплинули на таке коригування. Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. З урахуванням наведеного просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник апелянта апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Крім цього просив, повернути судовий збір, внесений в більшому розмірі, ніж встановлено судом, а саме 10346, 13 грн.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином був повідомлені про дату судового засідання. Згідно із ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що товариство з обмеженою відповідальністю «Хороз Україна» є юридичною особою (), учасниками товариства є фізична особа, громадянин України ОСОБА_1 , фізична особа громадянин України ОСОБА_2 та фізична особа, громадян ОСОБА_3 Республіки ОСОБА_4 .

07.07.2017 Товариством з обмеженою відповідальністю «Хороз Україна», від імені якого діяв ОСОБА_2 (покупець), та HOROZK ELEKTRЭK VE ELEKTRONЭKЭCARET KOLLEKTЭF SIRKETI HUSEVIN KACMAZ VE ORTAGI (продавець), укладено контракт на поставку товару № 2, за умовами якого сторони домовились про продаж товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у специфікаціях (додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту.

Згідно з контрактом ТзОВ «Хороз Україна», придбало товари (відповідно до 31 графи електронної митної декларації): освітлювані прилади які закріплюються на стелі або стіни виготовлені з комбінованих матеріалів (пластика та скла) для світлодіодних ламп напруги 200-240В; світлодіоні світильники, що вмонтовується арт.016-025- 0012 12W WHITE 6000К 220-240V L.DOWNLIGHT-2000шт; apт.016-025-0012 12W WHITE 4200K220-240V LDOWNLIGHT-2000шт; арт.016-025-0018 18W WHITE 6000К 220-240V L.DOWNLIGHT- 3000шт; арт.016-025-0018 18W WHITE 4200К 220-240V L.DOWNLIGHT- 3000шт; арт.016-025-0028 28W WHITE 6000K220-240V L.DOWNLIGHT-2000шт; арт.016-025-0028 28W WHITE 4200К 220-240V L.DOWNL1GHT-2000шт;арт.016-026-0012 12W WHІTE 6000K 220-240V L.DOWNLIGHT-2000шт; apт.016-026-0012 12W WHITE 420СК 220-240V L.DOWNLIGHT-2000шт; арт.016-026-0018 18W WHITE 6000К 220-240V L.DOWNLIGHT-3000шт; арт.016-026-0018 18W WHITE 4200К 220-240V L.DOWNLIGHT-3000шт; арт.016-026-0028 28W WHITE 6000К 220-240V L.DOWNLIGHT-2150шт; арт.016-026-0028 28W WHITE 4200К 220-240V L.DOWNLIGHT-2150шт. Нові. Не для військового використання.

Країна виробництва: Стамбул Турція, виробник: Ningbo Shining-World Trading Co.LTD Shekou. Guangdong, China, торговельна марка: HOROZK на підставі рахунку-фактури (інвойсу) №РФ-6313 від 22.02.2019, контракту на поставку товару №2 від 07.08.2019 та специфікації №3.

Відповідно до інвойсу, вартість товару становила 45228,09США (інвойс №GESU5712450 від 07.08.2017).

Згідно з договору транспортного експедирування №2107/17-018 від 07.07.2017, ТОВ «Клевер Тім» надано транспортно-експедиторські (експедирування вантажів) послуги ТзОВ «Хороз Україна», з організації морського перевезення вантажу за межами державного кордону України: Шекоу-Одеса; ТЕО організації автоперевезення вантажів Одеса-Дуліби. Виконання даного договору узгоджується з наданим рахунком-фактурою, товарно-транспортною накладною, коносаментом, транзитною декларацією.

Згідно умов поставки FCA Інкотермс 2010 - продавець поставляє і передає товари в зазначені терміни і місце передачі, а покупець приймає їх, якщо всі умови дотримані.

Отримавши придбаний за контрактом товар позивач подав до митного органу електронну митну декларацію типу «ІМ 40 ДЕ» №UA209120/2019/005587 від 25.02.2019.

Відповідно до графи 44 ЕМД типу «ІМ 40 ДЕ» №UA209120/2019/005587 від 25.02.2019, на підтвердження заявленої митної вартості товару було подано митному органу наступні документи: пакувальний лист (Packing list) №б/н від 21.01.2019; рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №512105 від 21.01.2019; коносамент (Bill of lading) S від 14.01.2019; автотранспортну накладну (Road consignment note) №5086 від 22.02.2019; декларацію про походження товару (Declaration of origin) №512105 від 21.01.2019; калькуляцію транспортних витрат №РФ-63 13 від 22.02.2019; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №03 від 07.01.2019; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу стосовно якого є виробник товарів, що декларуються №2 від 07.08.2017; пропозицію укласти договір (оферта) комерційна пропозиція №03 від 07.01.2019; інші некласифіковані документи №2635 від 30.01.2019; інші некласифіковані документи лист відправлення №3 від 07.01.2019.

Митна вартість товару заявлена позивачем за першим методом визначення митної вартості за цінами зовнішньоекономічного контракта на поставку товара щодо товарів, що імпортуються (вартість операції).

Львівською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/000133/2 від 27.02.2019.

Так, у вказаному рішенні митний орган не погодився із заявленою митною вартістю товарів та визначив її за резервним методом визначення митної вартості товарів на рівні 4,6401 дол. США за одиницю.

Відповідно до поданих документів митним органом також було встановлено, що у коносаменті №8 зазначено, що транспортування контейнера GESU5712450 здійснювалось теплоходом LA SPEZIA V 901 W, тоді, як у рахунку перевізника від 22.02.2019 №РФ-6313 зазначено, що він стосується т/х 17.02.2019 MAERSK KAMPALA 1902. Тобто, зазначений рахунок не ідентифікується з даною поставкою. Відсутній договір на транспортування.

Розглянувши подані брокером в інтересах ТОВ «Хороз Україна» документи для підтвердження заявленої в митних деклараціях митної вартості, митний орган направив електронні повідомлення, в яких, посилаючись на положення частин 2 та 3 статті 53 та частини 5 статті 54, статті 254 Кодексу, декларанту запропоновано надати до органу Державної Фіскальної служби наступні документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); копію митної декларації країни відправлення; виписку з бухгалтерської документації; каталог, прейскурант виробника товару (прайс-лист); висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Декларанту також повідомлено, що він відповідно до положень частини 6 статті 53 МК України за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару, зокрема, які підтверджують складові митної вартості.

На вимогу митного органу декларантом надано експортну МД країни відправлення, у якій зазначені умови поставки, комерційну пропозицію виробника, контракт з третіми особами, який не містить даних, щодо вартісних характеристик товару.

Львівська митниця ДФС з доводами позивача не погодилась, оскільки декларант відповідно до ч.18 ст.58 МК України не зміг показати, що відносини покупця і продавця не вплинули на ціну товару, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.58 МК України, тому вважає, що декларантом неправомірно обрано основний метод визначення митної вартості.

За результатами перевірки митної декларації і додатково поданих документів Львівська митниця ДФС винесла картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №UA209120/2019/00027.

Не погоджуючись з прийнятими відповідачем рішеннями позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що у відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються. Оцінюючи подані декларантом документи в сукупності, відповідач мав можливість встановити дійсну вартість товару, який переміщався через митний кордон України.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом з`явлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до п.20 ст.4 МК України митна декларація - заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури.

Статтею 264 МК України визначено, що митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Митна декларація та інші документи подаються органу доходів і зборів в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості.

Відомості про документи, визначені ч.3 ст.335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати органу доходів і зборів оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст. 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 (ГААТ).

Згідно з ч. 2 ст. VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами 4 та 5 ст. 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно з ч.1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 52 МК України з`явлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 та ч. 2 ст. 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу ч.ч. 1, 2 ст. 53 МК України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями ч.3 ст. 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим п. 3.16 та п. 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналася згідно із Законом України від 15.02.2011 р. № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

У рішенні Львівської митниці ДФС №UA209000/2019/000133/2 від 27.02.2019 про коригування митної вартості товарів зазначено, що: митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-3 ст.53 МК України; договорів на організацію здійснення перевезення вантажу; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (рахунки від виробника товару); виписку з бухгалтерської документації; якщо здійснювалося страхування; копію митної декларації країни відправлення; та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом).

В ході розгляду документів було встановлено, що у коносаменті зазначено, що транспортування контейнера GESU5712450 здійснювалось теплоходом LA SPEZiA V 901 W, тоді, як у рахунку перевізника від 22.02.2019 №РФ-6313 зазначено, що він стосується т/х 17.02.2019 MAERSK KAMPALA 1902 тобто, зазначений рахунок не ідентифікується з даною поставкою, відсутній договір на транспортування.

Проте, перевіряючи надані сторонами докази, зокрема, рішення про коригування митної вартості товару, картку відмови у прийнятті митної декларації та інші докази в сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неправомірність прийняття рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови у прийнятті митної декларації з огляду на наступне.

З метою підтвердження митної вартості позивачем разом з декларацією надано, у тому числі: пакувальний лист (Packing list) №б/н від 21.01.2019; рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №512105 від 21.01.2019; коносамент (Bill of lading) S від 14.01.2019; автотранспортну накладну (Road consignment note) №5086 від 22.02.2019; декларацію про походження товару (Declaration of origin) №512105 від 21.01.2019; калькуляцію транспортних витрат №РФ-63 13 від 22.02.2019; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №03 від 07.01.2019; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу стосовно якого є виробник товарів, що декларуються №2 від 07.08.2017; пропозицію укласти договір (оферта) комерційна пропозиція №03 від 07.01.2019; інші некласифіковані документи №2635 від 30.01.2019; інші некласифіковані документи лист відправлення №3 від 07.01.2019, лист від 22.02.2019 №882592/19.

Всі вищевказані документи, були надані представником позивача з митною декларацією для здійснення митного оформлення товару.

Інвойс є розрахунково-платіжним документом, що передбачає тільки виставлення певних сум до оплати покупцям за товари, що поставляються (або вже фактично поставлені) чи послуги, що надаються (або фактично надані).

Відповідно до листа Міністерства фінансів України №31-11410-06-5/4339 від 16.02.2017 рахунок-фактура може бути складений у паперовій або в електронній формі та повинен мати реквізити, які надають можливість ідентифікувати господарську операцію та її учасників, зокрема: назву підприємства, від імені якого складено рахунок-фактуру; назву контрагента; зміст й обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис або інші дані, що надають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь в оформленні рахунка-фактури.

У наданому суду інвойсі міститься інформація про номер зовнішньоекономічного контракту, що дає можливість ідентифікувати господарську операцію та її учасників.

Копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і має бути оформлена відповідно до чинного законодавства цієї країни.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідачем не обґрунтовано, яким чином зазначення чи не зазначення умов поставки у митній декларації країни відправлення впливає на числові значення митної вартості товару, що підлягає митному оформленню. Умови поставки товару зазначені у зовнішньоекономічному контракті, специфікаціях, у інвойсі та інших документах, які були надані позивачем відповідачу для здійснення митного оформлення товару.

Крім того, товар, який поставлявся згідно з контрактом на поставку № 2 від 07.08.2017 відвантажувався з Китайської Народної Республіки, що підтверджується Митною експортною товарною декларацією (митний кодовий номер 12068098 (Митниця міського району Хункоу) та коносаментом №SO118122338 від 14.01.2019, копії яких знаходяться у матеріалах даної справи.

У коносаменті вказано, що транспортування контейнера GESU5712450 здійснювалося судном (теплоходом) LA SPEZIA V 901 W. Так в дійсності, із КНР товар вибув саме на судні (теплоході) LA SPEZIA V 901 W, однак поставка цього товару здійснювалася через ОСОБА_3 Республіку, де цей товар був перезавантажений на інше судно (теплохід) MAERSK KAMMPALA 1902 на якому прибув в м.Одесу, тому в рахунку № РФ-6313 від 22/02/2019, для проведення оплати коштів позивачем за здійснення морського перевезення вантажу з КНР до м.Одеси, який виготовлений ТОВ «Клевер Тим» (Експедитор) вказано судно (теплохід) - т/х 17.02.2019 MAERSK KAMMPALA 1902.

Отже, наведене вище свідчить про те, що вказані вище обставини жодним чином не вплинули на подані декларантом позивача відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості отриманого товару, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Що стосується доводів апелянта про відмінність умов поставки.

В експортній декларації МД країни відправлення, у якій зазначені умови поставки, відмінні від умов, зазначених у товаросупровідних документах (у МД UA 209120/2019/005587 умови поставки - FCA, тоді як у експертній декларації зазначено FOB,то ця обставина також жодним чином не вплинула на подані декларантом позивача відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості отриманого товару, оскільки згідно з даних інкотермс 2000 та 2010 термін FCA означає, що продавець доставить вантаж, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця, а термін FOB означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміна FOB на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водним транспортом.

Митним органом не взята до уваги вартість товару за ціною контракту, яка може не відповідати рівню митної вартості на аналогічні та подібні товари. Митним органом не доведена неможливість визначення митної вартості товарів за основним методом.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Відповідно до статей 189, 190 Господарського кодексу України, ціна є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування. Ціна є істотною умовою господарського договору. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін. Вільні ціни визначаються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб`єкта господарювання.

Сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. В такому разі декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Надані позивачем документи не містять розбіжностей або ознак підробки.

Отже, доводи апелянта щодо необґрунтованості вартості товару є безпідставними.

Як відомо, основним джерелом інформації про вартість товару є контракт та додатки до нього, тоді як інвойси є додатковими документами.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд, зокрема, у постанові від 05.03.2019 у справі №815/5791/17 Верховний Суд наголошує і вказує, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, та банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.

Системний аналіз приписів митного законодавства вказує на те, що ненадання повного переліку додатково витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації (така ж позиція закріплена у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №810/4296/16 та у справі №815/143/17, у постанові Верховного Суду від 27.02.2019 у справі №814/1647/16, у постанові Верховного Суду від 19.02.2019 у справі №805/2713/16-А).

Окрім цього, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того, чи іншого показника, з подальшим дотриманням черговості методів, визначених ст. 57 МК України. Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 29.01.2019 року у справі №815/6827/17.

У постанові від 05.03.2019 у справі №815/5791/17 Верховний Суд наголошує, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності (аналогічна позиція Верховного Суду закріплена і у постанові від 05.03.2019р. у справі №813/1532/17, постанові від 19.02.2019 у справі №805/2713/16-А).

Згідно з ч. 5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що висновки відповідача про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом за ціною договору є необґрунтованими та протиправними, оскільки декларантом представлено документів, які є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару, натоміть відповідач не довів перед судом про наявність жодних застережень щодо застосування у спірних відносинах першого методу, визначених у ч.ч.1 і 2 ст. 58 МК України, в тому числі в частині не підтвердження позивачем документально відповідних відомостей про митну вартість товару, чи будь-якої іншої її складової, яка є обов`язковою при відповідному обчисленні митної вартості та не зміг аргументовано довести, що заявлені позивачем відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, у тому числі обґрунтувати невірне визначення митної вартості товару.

Відповідно до положень ст.256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Аналогічна вимога до змісту картки відмови міститься в п.7.1. та п.7.2. «Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №631 (далі - Порядок №631), картка відмови складається для завершення митного оформлення, посадовою особою митного органу, якою прийнято рішення про відмову. У картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.

Спірна картка відмови не є вмотивованою, адже не містить обґрунтування причин відмови в митному оформленні, а саме, відповідач не зазначив, які саме вартісні показники складових митної вартості по товару є непідтвердженими та які відомості про митну вартість товару є неповними, не містить роз`яснення вимог, виконання яких могло б забезпечити можливість прийняття митної декларації за заявленим методом визначення митної вартості, а саме не вказано з посиланням на відповідні норми закону, які відомості про митну вартість підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та в яких документах містяться, а також які саме вартісні показники складових митної вартості та якими документами мають підтверджуватись за вимогами закону.

Крім того, відповідач не надав суду достатніх доказів і того, що подібні товари продаються в Україну іншими покупцям за вищою вартістю, а у оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості відсутні будь-які пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних товарів, умов поставки, комерційних умов тощо, що не відповідає п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерством фінансів України від 24.05.2012 №598.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності коригування митної вартості товару та прийняття картки відмови у прийнятті митної декларації, тому рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/000133/2 від 27.02.2019. та картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209120/2019/00027 Львівської митниці ДФС підлягають визнанню їх протиправними та скасуванню.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Щодо клопотання апелянта про повернення надміру сплаченого судового збору в сумі 10346,13 грн., то підлягає задоволенню, оскільки судовий збір за полання апеляційної скарги відповідачем сплачено із розрахунку різниці митної вартості заявленої позивачем та визначеної відповідачем, а не із розрахунку різниці митних платежів.

Про правильність вказаного вище розрахунку судового збору із різниці митних платежів вказано в ухвалах Верховного Суду від 23.04.2019 р. у справі № 820/4484/18, від 08.04.2019 р. у справі № 826/3266/18 та від 19.09.2019 р. у справі № 160/8572/18.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року у справі №1.380.2019.004358 - без змін.

Повернути Галицькій митниці Держмитслужби надміру сплачений судовий збір в сумі 10346 ( десять тисяч триста сорок шість ) грн. 13 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 13.07.2020р.