Справа № 160/5277/20
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2020-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2020 року Справа № 160/5277/20
15.05.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо викладеній у листі № 2738/03.05-17 від 19 березня 2020 року відмови ОСОБА_1 , у зарахуванні періодів роботи з 30 листопада 2011 року по 29 липня 2012 року, на посаді ізолювальник на термоізоляції у Приватному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний завод» з зайнятістю повний робочий день в шкідливих умовах праці, який дає право на призначення пільгової пенсії за віком по Списку 2;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , період роботи з 30 листопада 2011 року по 29 липня 2012 року на посаді ізолювальник на термоізоляції у Приватному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний завод» з зайнятістю повний робочий день в шкідливих умовах праці, який дає право на призначення пільгової пенсії за Списком 2;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умах за Списком 2 з 11 березня 2020 року - дня звернення до відповідача з відповідною заявою.
В обґрунтування позову зазначено, що 11 березня 2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Проте, у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачу було відмовлено, так як до пільгового стажу не було враховано період роботи в ПАТ «Дніпропетровський металургійний завод» з 30.11.2011 року по 29.07.2012 року через відсутність атестації робочих місць, що призвело до зменшення розміру пільгового стажу та його недостатності для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Позивач вважає вказану відмову необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим, просив суд позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.05.2020 року у даній справі відкрито провадження, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області належним чином завірену копію пенсійної справи ОСОБА_1 та встановлено відповідачу строк для подання письмового відзиву на позовну заяву, витребуваних документів та всіх документів, що підтверджують заперечення проти позову - протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі.
На виконання вимог ухвали суду 01.07.2020 року на адресу суду надійшли витребувані документи та відзив відповідача на позовну заяву, в якому відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити з огляду на те, що за довідкою №164/72 від 24.02.2020 року наявна перерва в атестації робочих місць з 30.01.2011 року по 29.07.2012 року, тому даний період не можна включити до Списку №2. Пільговий стаж обраховано та він склав 8 років 8 місяців 19 днів, при загальному страховому стажі 25 років 1 місяць 3 дні. За відсутності необхідного пільгового стажу роботи на дату звернення в призначенні пенсії відмовлено.
У відповідності до вимог ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини.
Судом встановлено, що відповідно до записів у трудовій книжці позивача, з 12.11.2003 року по 31 жовтня 2013 року позивач працював у ВАТ «Дніпропетровський металургійний завод імені Петровського» (в подальшому перейменовано в ПАТ «ЄВРАЗ - Дніпропетровський металургійний завод імені Петровського», потім в ПрАТ «ЄВРАЗ Дніпровський металургійний завод», далі і по дату звернення до суду із даним позовом - ПрАТ «Дніпровський металургійний завод»), повний робочий день в шкідливих умовах праці на посаді ізолювальник на термоізоляції.
Також, в період з 16.12.2013 року по 16.06.2014 року позивач працював у ВАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» на посаді маляра.
11.03.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.
Позивач вважає дії Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 протиправними, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Право на отримання пенсії в України є конституційним правом громадянина України.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003 (далі- № 1058-ІV).
Згідно з частиною першої статті 114 Закону № 1058-ІV та пункту "а" статті 13 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.
В пунктах 4.2 та 4.3 наведеного Порядку застосування Списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (далі - Порядок №442), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41 (далі - Методичні рекомендації №41).
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій №41 періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.
Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій №41 передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
Відповідно до положень Порядку №442 відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Наведені вище положення свідчать про те, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "а" статті 13 Закону № 1788-XII є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.
Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
Згідно з даними трудової книжки позивача в періоди роботи з 12.11.2003 року по 31 жовтня 2013 року позивач працював у ВАТ «Дніпропетровський металургійний завод імені Петровського» (в подальшому перейменовано в ПАТ «ЄВРАЗ - Дніпропетровський металургійний завод імені Петровського», потім в ПрАТ «ЄВРАЗ Дніпровський металургійний завод», далі і по дату звернення до суду із даним позовом - ПрАТ «Дніпровський металургійний завод»), повний робочий день в шкідливих умовах праці на посаді ізолювальник на термоізоляції. Вказана посада відповідно до позиції 27а, розділу XXVII відносилася до Списку № 2, виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 року (яка була чинною в період до 24.06.2016 року).
Отже, суд зазначає, що законодавцем покладений обов`язок своєчасного та якісного проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а тому не проведення або не своєчасне та неякісне проведення з вини керівників підприємств атестації не може позбавити позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону № 1788-XII.
Судом встановлено, що згідно наказу генерального директора заводу №194 від 25.06.2003 року затверджені результати атестації робочих місць управління будування по умовам праці року і узгоджені з головним держекспертом Дніпропетровської області по умовам праці ОСОБА_2 11.07.2003 року. Згідно додатку №3 до вказаного наказу робоче місце «ізолювальник на термоізоляції» віднесено до Списку №2.
У 2005-2006 роках на заводі проведена атестація робочих місць по умовам праці. Результати атестації затверджені наказом управлючого санацією - головного директора заводу №31 від 30.01.2006 року і узгоджений з головним держекспертом Дніпропетровської області по умовам праці ОСОБА_2 . 31.01.2006 року.
Листом від 27.07.2012 року №5085, який погоджено з головним держекспертом Дніпропетровської області по умовам праці ОСОБА_2 27.07.2012 року, продовжено строк дії наказу про атестацію робочих місць по умовам праці №31 від 30.01.2006 року - до 31.10.2012 року.
У 2011-2012 роках на заводі проведена атестація робочих місць по умовам праці. Результати атестації затверджені наказом головного директора заводу №661 від 30.07.2012 року і узгоджений з головним держекспертом Дніпропетровської області по умовам праці ОСОБА_2 31.07.2012 року. Згідно додатку №3 до вказаного наказу робоче місце «ізолювальник на термоізоляції» віднесено до Списку №2.
Відмовляючи позивачу в зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи 30.01.2011 року по 29.07.2012 року, пенсійний орган керувався тим, що атестація робочого місця позивача у вказані період не проводилася. Тобто спірним періодом є проміжки часу, коли на підприємстві не була проведена атестація.
Таким чином, враховуючи те, що до проведення чергової атестації в період з 30.01.2011 року по 29.07.2012 року позивач працював за професією, пільговий характер роботи якої в подальшому підтвердився проведеною атестацією, та продовжив роботу за цією ж професією після проведення атестації, крім того, на вказаний період було продовжено строк дії попереднього наказу про атестацію робочих місць, суд доходить висновку, що вказаний спірний період підлягає зарахуванню до пільгового стажу та врахуванню для визначення розміру пенсії, оскільки, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Отже, непроведення атестації з 30.01.2011 року по 29.07.2012 року, не може бути підставою для незарахування відповідного періоду роботи до пільгового, оскільки відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.
Зазначене відповідає правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 21 лютого 2018 року по справі № 352/547/16-а, від 23 жовтня 2018 року по справі №348/1079/17, від 05 березня 2019 року по справі №679/774/16-а, згідно якої, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо викладеній у листі № 2738/03.05-17 від 19 березня 2020 року відмови ОСОБА_1 , у зарахуванні періодів роботи з 30 листопада 2011 року по 29 липня 2012 року, на посаді ізолювальник на термоізоляції у Приватному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний завод» з зайнятістю повний робочий день в шкідливих умовах праці, який дає право на призначення пільгової пенсії за віком по Списку №2.
Щодо позовних вимог, якими позивач просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , період роботи з 30 листопада 2011 року по 29 липня 2012 року на посаді ізолювальник на термоізоляції у Приватному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний завод» з зайнятістю повний робочий день в шкідливих умовах праці, який дає право на призначення пільгової пенсії за Списком 2 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умах за Списком 2 з 11 березня 2020 року - дня звернення до відповідача з відповідною заявою, суд зазначає наступне.
Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий та страховий стаж позивача.
З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії (переведення з одного виду пенсії на інший) та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов до висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення ОСОБА_1 , пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Суд звертає увагу, що відповідно до абз.2 ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта і владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено частково, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 420,40 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо викладеній у листі № 2738/03.05-17 від 19 березня 2020 року відмови ОСОБА_1 , у зарахуванні періодів роботи з 30 листопада 2011 року по 29 липня 2012 року, на посаді ізолювальник на термоізоляції у Приватному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний завод» з зайнятістю повний робочий день в шкідливих умовах праці, який дає право на призначення пільгової пенсії за віком по Списку 2.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до ст..114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв