Справа № 709/743/20
Суддя: Левченко В. В.
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №709/743/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2020 року смт.Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Левченка В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Нікітенко В.Г.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Чорнобаївського районного суду Черкаської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, поліцейського батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Сагайдачного Олександра Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з даним позовом посилаючись на те, що 17 травня 2020 року поліцейським батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Сагайдачним О.О. відносно нього було винесено постанову серії ДПО18 №959590 про накладення адміністративного стягнення та його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч.6 ст.121 та ч.3 ст.121 КУпАП. Згідно даної постанови він 17 травня 2020 року о 03 год 20 хв на 395 км а/д Київ-Харків-Довжанський керував транспортним засобом Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_1 , що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, та з неосвітленим номерним знаком у темну пору доби, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знаку на відстані 20 м, чим порушив п.2,9 в), п.31,3 б) ПДР України та ст.35 Закону України «Про дорожній рух».

Із вказаною постановою позивач не погоджується, оскільки вона винесена з порушенням норм права та є незаконною, жодних порушень Правил дорожнього руху він не вчиняв, дійсно одна із ламп освітлення перестала працювати, але номерний знак достатньо освітлений іншою лампою та перед початком руху він перевіряв справність ламп освітлення. Також його автомобіль не підлягав обов`язковому технічному контролю.

Окрім цього, інспектор не надав йому можливість скористатися юридичною допомогою, не повідомив йому права, постанову не оголошував, санкцію наклав без застосування ст.36 КУпАП.

Посилаючись на викладене вище позивач просить скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення серії ДПО18 №959590 від 17 травня 2020 року.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 20 травня 2020 року залишено позовну заяву без руху.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 01 червня 2020 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 16 червня 2020 року замінено неналежного відповідача на Департамент патрульної поліції.

Від відповідача поліцейського Управління патрульної поліції в Полтавській області Сагайдачного О.О. на адресу суду надійшов письмовий відзив, в якому останній вказував, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, ним дійсно була винесена оскаржувана постанова, автомобіль позивача є вантажним автомобілем зі строком експлуатації більше 2-х років, а тому підлягав обов`язковому технічному контролю. Окрім цього, 11 червня 2020 року даний автомобіль пройшов обов`язковий технічний контроль. Та обставина, що одна із ламп освітлення номерного знаку не працювала не заперечується позивачем та підтверджується відеозаписом з камер спостереження. В постанові наявне посилання на ст.36 КУпАП та санкція накладена за більш серйозне правопорушення. Процедура притягнення водія до адміністративної відповідальності зафіксована на відеозаписі. У зв`язку з викладеним просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, а розгляд справи проводити без його участі.

В судовому засіданні позивач просив задовольнити позов на підставах викладених у позовній заяві.

Відповідач Департамент патрульної поліції про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки представника до суду не повідомили. Відзиву на позовну заяву до суду не подавали.

Неявка відповідача, повідомленого у встановленому законом порядку про день, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

17 травня 2020 року поліцейським батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Сагайдачним О.О. було винесено постанову серії ДПО18 №959590 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, згідно з якою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення - штраф у розмірі 340 грн., за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.6 ст.121 та ч.3 ст.121 КУпАП. Згідно даної постанови ОСОБА_1 17 травня 2020 року о 03 год 20 хв на 395 км а/д Київ-Харків-Довжанський керував транспортним засобом Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_1 , що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, та з неосвітленим номерним знаком у темну пору доби, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знаку на відстані 20 м, чим порушив п.2,9 в), п.31,3 б) ПДР України та ст.35 Закону України «Про дорожній рух». Стягнення накладено у відповідності до ст.36 КУпАП за більш серйозне правопорушення.

Вважаючи дії відповідача та постанову про притягнення до адміністративної відповідальності протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частиною 1 статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, передбачені частиною 3 та 6 статті 121 КУпАП.

Пунктом 31.3 «б» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, встановлено, що експлуатація транспортних засобів забороняється згідно із законодавством: якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Пунктом 2.9 «в» Правил дорожнього руху передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що

Частина 3 статті 121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність водіїв за керування транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, - у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 6 статті 121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - у вигляді накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Пунктом 2 частини 2 статті 35 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що обов`язковому технічному контролю не підлягають легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Згідно із ч. 7 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

Частиною 3 ст. 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що при державній реєстрації вантажних автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автомобіль-мішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо).

З аналізу зазначених норм можна дійти висновку, що вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, які знаходяться в експлуатації понад два роки, підлягають обов`язковому технічному огляду.

Транспортний засіб позивача Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_1 , 2014 року випуску, зареєстрований 24 жовтня 2017 року, за конструкцією та типом класифіковано і зареєстровано як «Вантажний фургон малотонажний - В».

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що керований позивачем автомобіль за своєю конструкцією та типом є вантажним автомобілем вантажопідйомністю до 3,5 тонни, а отже підлягає проходженню обов`язкового технічного огляду кожні два роки його експлуатації.

Датою початку користування (вводу в експлуатацію) транспортних засобів, що були в користуванні вважається дата їх першої реєстрації, визначена в реєстраційних документах, які видано уповноваженими державними органами та дають право експлуатувати ці транспортні засоби на постійній основі (постанова Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №751/2533/19 від 20 травня 2019 року, реєстраційний № рішення 81857958).

Оскільки автомобіль Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_1 , 2014 року випуску, зареєстрований 24 жовтня 2017 року, а тому на момент винесення оскаржуваної постанови строк експлуатації автомобіля під керуванням позивача становив більше двох років.

При цьому, суд звертає увагу, що категорія транспортного засобу «В» не визначає тип автомобіля, вона вказує на категорію водія, який має право керувати цим автомобілем. Тобто, по допустимій масі даним автомобілем може керувати водій з категорією «В», але сам автомобіль призначений для перевезення вантажів і за зареєстрованими властивостями є вантажним, тому підпадає під вимоги закону.

Такі висновки повністю узгоджуються з практикою Верховного Суду (постанова у справі №126/1030/17 від 17 жовтня 2019 року, реєстраційний № рішення 84988791).

Та обставина, що одна із ламп освітлення номерного знаку не працювала не заперечується позивачем та підтверджується відеозаписом з камер спостереження, наданим відповідачем.

Таким чином, суд вважає, що в діях позивача, наявний склад адміністративних правопорушень, за які передбачена відповідальність відповідно до ч.3 та ч.6 ст.121 КУпАП.

Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем у адміністративному позові не доведено факт того, що відповідачем порушено норми процесуального права при складанні постанови та розгляді адміністративної справи.

Разом з тим, з відеозапису, про який зазначено в оскаржуваній постанові, вбачається факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, відтак, адміністративне стягнення застосовано відповідачем у відповідності до вимог ст.36 КУпАП, у межах санкцій статті за більш серйозне правопорушення, а тому, підстави для задоволення позову відсутні, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які б спростовували факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем не надано, а судом таких обставин не встановлено. При цьому, факт вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч.3 та ч.6 ст.121 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах доказами.

Щодо ненадання позивачу можливості скористатися юридичною допомогою то суд зазначає, що позивач реалізував таке право при оскаржені постанови відповідача, а тому це не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу) позивача суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що більшість аргументів (доводів) сторін, які мають значення для правильного вирішення спору, отримали достатню оцінку з боку суду в тій мірі, щоб вважати рішення суду обґрунтованим.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.2, 8, 9, 72-77, 241-246, 250, 286 КАС України, суд,-

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, поліцейського батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Сагайдачного Олександра Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 КАС України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Повне рішення суду виготовлено 13 липня 2020 року.

Суддя В.В.Левченко