Справа № 420/1453/20
Суддя: Глуханчук О.В.
Дата ухвалення: 2020-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1453/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глуханчука О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

21 лютого 2020 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якому позивач просив:

- визнати протиправними дії посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незаконного зниження розміру пенсії з 79 % до 70 % грошового забезпечення, які були допущені 01.04.2018 року при перерахунку пенсії з 01.01.2016 року, а також відмови від перерахунку та виплати компенсації частини доходів по виниклій заборгованості по пенсії за період з 01.01.2016 року по 01.02.2020 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області невідкладно здійснити перерахунок пенсії з 01.01.2016 року у розмірі 79 % грошового забезпечення згідно довідки Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області; здійснити невідкладну виплату у повному обсязі донарахованої пенсії за період з 01.01.2016 року по 01.02.2020 року з урахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю пенсійних виплат відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати";

- встановити судовий контроль.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з 01.07.2010 року йому призначено пенсію за вислугу років у розмірі 79 % грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». В подальшому, як зазначає позивач, його пенсія до квітня 2018 року жодного разу не перераховувалась та залишалась без змін. Однак, з 01.01.2016 року у позивача на підставі постанови КМУ від 11.11.2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та у зв`язку з прийняттям Закону України від 23.12.2015 року № 900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ та членів їхніх сімей» виникло право на перерахунок пенсії. Законом України від 23.12.2015 року № 900-VIII доповнено статтю 63 Закону України № 2262-ХІІ 09.04.1992 року «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» новою частиною, якою передбачено, що перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських. Частиною 4 статті 63 Закону України № 2262-ХІІ визначено, що перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у строки, передбачені частиною 2 статті 51 цього Закону, згідно якої перерахунок пенсії провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

З урахуванням викладеного позивач вважає, що розмір його пенсії повинен був бути перерахований з 01.01.2016 року з урахуванням видів грошового забезпечення, встановлених законодавством для поліцейських, що підтверджується також рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 820/6514/17.

Позивач зазначає, що 22 січня 2020 року він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за наданням роз`яснень з приводу зниження розміру відсотка його пенсії, на що отримав відповідь 05.02.2020 року про те, що з 01.04.2018 року відповідачем здійснено перерахунок пенсії у розмірі 70 % від суми грошового забезпечення. Також позивач отримав доручення з боргом згідно постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 року, згідно якого заборгованість пенсійного фонду перед позивачем складає 35 185, 68 грн. за період з 01.01.2016 року по 01.04.2018 року та схему щомісячної виплати заборгованості з 01.01.2019 року по 01.06.2021 року.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо розстрочення виплати заборгованості, щодо зниження основного розміру пенсії до з 79 % до 70 %, позивач звернувся до суду з даним позовом, заявляючи також про те, що відповідачем протиправно не виплачується компенсація втрати частини доходів, у зв`язку з несвоєчасністю пенсійних виплат відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", виплата якої за минулий час не обмежується будь-яким строком.

Ухвалою суду від 26 лютого 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін.

Ухвалою від 26 лютого 2020 року судом витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), у тому числі Відомість про виплачені ОСОБА_1 суми пенсії за період з 01.01.2016 року по 01.02.2020 року з розбивкою по місяцям.

Ухвалою суду від 25 березня 2020 року провадження у справі № 420/1453/20 було зупинено до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

Ухвалою суду від 10 червня 2020 року задоволено клопотання позивача про поновлення провадження у справі. Поновлено провадження у справі № 420/1453/20 та продовжено розгляд справи зі стадії, на якій його було зупинено.

11 березня 2020 року позивачем через канцелярію суду подано заяву про зміну позовних вимог (вхід. №11044/20) (а.с. 82-83).

У судовому засіданні 10 червня 2020 року протокольною ухвалою, яка занесена до протоколу судового засідання від 10 червня 2020 року, судом, відповідно до ч. 1 ст. 47 КАС України, прийнято до розгляду заяву про зміну позовних вимог у справі № 420/1453/20.

Відповідно до заяви про зміну позовних вимог від 11 березня 2020 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області викладені у наступній редакції:

1) визнати протиправними дії посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незаконного зниження розміру пенсії з 79 % до 70 % грошового забезпечення, які були допущені 01.04.2018 року при перерахунку пенсії з 01.01.2016 року, а також відмови від перерахунку та виплати компенсації частини доходів по виниклій заборгованості по пенсії за період з 01.01.2016 року по 01.02.2020 року;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області невідкладно здійснити перерахунок пенсії з 01.01.2016 року у розмірі 79 % грошового забезпечення згідно довідки Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області; здійснити невідкладну виплату у повному обсязі донарахованої пенсії за період з 01.01.2016 року по 01.02.2020 року, виплату розстроченого боргу, починаючи з 01.01.2016 року, з урахуванням компенсації втрати частини доходів по усім боргам, починаючи з 01.01.2016 року у зв`язку з несвоєчасністю пенсійних виплат відповідно до статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та згідно Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати";

3) встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом подання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області у встановлений судом строк звіту про виконання судового рішення;

4) покласти судові витрати на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Разом із заявою про зміну позовних вимог позивачем подані письмові пояснення (вхід. № 11046/20) (а.с. 86-101).

Відповідно до цих пояснень, позивач додатково в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив наступне:

- матеріальне право позивача на перерахунок пенсії виникло з 01.01.2016 року на підставі постанови КМУ від 11.11.2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та у зв`язку з прийняттям Закону України від 23.12.2015 року № 900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ та членів їхніх сімей», однак всупереч цього відповідачем такий перерахунок було здійснено лише у квітні 2018 року;

- при перерахунку пенсії у квітні 2018 року відповідачем допущено ряд порушень з яких виник предмет спору, а саме: в порушення ст. 13 Закону № 2262 знижено відсоток пенсії з 79% до 70% від загального грошового забезпечення; в порушення ч. 2 ст. 51; ч. 4 ст. 63 Закону перерахунок пенсії було здійснено із запізненням на 2 роки та з порушенням виплати заборгованості (виплатою усього боргу одночасно, а не шляхом його розстрочення на три роки); в порушення ч. 2 ст. 55 Закону № 2262 не розрахована та не включена до розстрочених сум виплати боргу сума компенсації за несвоєчасну виплату боргу;

- виплату заборгованості пенсії за 2016-2017 роки ГУ ПФУ почав здійснювати тільки з січня 2019 року, по 674,34 грн. щомісячно (50 % різниці між місячним розміром перерахованої пенсії та місячним розміром отриманої пенсії). Проте, статтею 52 Закону № 2262 встановлено, що виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія. Таким чином позивач вважає, що всі вищенаведені виплати заборгованості пенсії здійснені відповідачем несвоєчасно та з порушенням строків виплати пенсії;

- частиною 2 статті 55 Закону України № 2262 встановлено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. В порушення статті 55 Закону № 2262 при виплаті заборгованості за січень - травень 2016 року ГУ ПФУ протиправно не була нарахована та не виплачена позивачу компенсація втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю пенсійних виплат;

- відповідач стверджує, що виплата середньомісячного розміру різниці пенсії, нарахованої за 2016-2017 роки провадиться своєчасно, у строки визначені статтею 52 Закону № 2262, що, на переконання позивача, не відповідає дійсності та суперечить фактичним обставинам справи.

Щодо невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю пенсійних виплат, позивач також зазначив про те, що статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Згідно статті 2 Закону № 2050 компенсація громадянам втрати частини доходів провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, до яких зокрема відносяться пенсійні виплати.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Пунктом 3 Порядку № 159 встановлено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії та ін.

На підставі викладеного позивач вважає, що при виплаті йому в 2019 році заборгованості по пенсії за 2016 рік відповідач зобов`язаний був одночасно виплатити компенсацію втрати частини доходів, обчислених згідно Закону, однак всупереч діючому законодавству, нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю пенсійних виплат за 2016 рік не здійснив.

17 березня 2020 року відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву (а.с. 102-104).

Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує, з позовними вимогами не погоджується, вважає їх безпідставними, з огляду на наступне. Відповідач зазначив, що перерахунок пенсії позивача на виконання постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" № 103 від 21.02.2018 року було проведено з урахуванням основного розміру грошового забезпечення позивача у розмірі 70 %, оскільки 01.05.2014 року набули чинності зміни, внесені Законом України №1166-VII від 27.03.2014 року "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в України" до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року №2262-ХІІ. Зазначеним Законом статтю 13 викладено в такій редакції: загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, встановлено у розмірі 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Як вважає відповідач, вказаними змінами не відбулося звуження обсягу існуючого права позивача на призначення пенсії. Так само і не було факту скасування чи звуження обсягу досягнутих прав за критеріями, зазначеними у рішенні Конституційного Суду України від 22.09.05 р. № 5-рп/2005. Позивач отримує пенсійні виплати, сума яких не зменшилась, право на перерахунок пенсії реалізовано.

Що стосується виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю пенсійних виплат, відповідач зазначив, що підставою для здійснення компенсації є дотримання таких умов: нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, стипендії), порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання) та затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців. Відповідач вважає, що позивач не має права на отримання компенсації втрати частини доходів, оскільки відсутні ці обов`язкові умови.

З цих підстав відповідач вважає, що перерахунок пенсії позивачу здійснено відповідно до вимог законодавства, що діяло на момент виникнення права на такий перерахунок, виплата пенсії здійснюється відповідно до вимог діючого законодавства, тому підстави для визнання протиправними дій управління та задоволення позову відсутні.

17 березня 2020 року відповідачем через канцелярію суду, на виконання ухвали суду про витребування доказів, надано належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 (а.с. 107-124).

30 березня 2020 року від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (а.с. 125-132).

У відповіді на відзив позивач в спростування доводів відповідача у відзиві вказав на те, що при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, а відсоткове значення розміру основної пенсії застосовується у тому розмірі, який діяв на час призначення пенсії, що відповідає правовій позиції Верховного Суду у зразковій справі № 240/5401/18.

Стосовно виплати заборгованості по пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року позивач не погодився з посиланням відповідача на постанову КМУ № 103, яка протиправно суттєво погіршує гарантоване державною право на пенсійне забезпечення, та вважає, що застосуванню підлягають норми Закону України № 2262-ХІІ.

Також позивач зазначив, що порушення відповідачем строків здійснення перерахунку та виплати пенсії дає йому право на компенсацію втрати частини доходів.

У судове засідання, призначене на 23 червня 2020 року, учасники справи не з`явились, про місце, дату і час судового засідання повідомлені належним чином та своєчасно.

Від позивача 23 червня 2020 року через канцелярію засобами електронної пошти надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача 22 червня 2020 року також надав до суду через канцелярію клопотання про розгляд справи без участі представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням вищенаведеного, суд ухвалив рішення розглянути справу в порядку письмового провадження 13 липня 2020 року за наявними у справі матеріалами, в межах строку встановленого статтею 258 КАС України.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи та докази для їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступні обставини та факти.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходи службу в органах внутрішніх справ України. 30.06.2010 року підполковник ОСОБА_1 - начальник сектору контролю за організацією адміністративної діяльності органів внутрішніх справ інспекторського відділу штабу ГУ МВС України в Одеській області звільнений зі служби в запас у відставку за підпунктам "А" пункту 65 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Згідно протоколу за пенсійною справою № (МВС) від 01.07.2010 року, з 01.07.2010 року ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 79 % грошового забезпечення при вислузі 28 років (а.с. 108, 114-117).

04 квітня 2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року. Підставою перерахунку зазначено: постанова КМУ № 988, постанова КМУ №103 від 21.02.2018 року пункт 3, перерахунок з 01.01.2016 року (а.с. 31, 113).

Згідно вказаного перерахунку, пенсія позивача за вислугу років перерахована із урахуванням таких сум грошового забезпечення:

- посадовий оклад;

- оклад за військове звання;

- процентна надбавка за вислугу років 45 %;

- премія - 2,3 %.

Основний розмір пенсії: 70 % грошового забезпечення (вислуга років 28).

22 січня 2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про надання письмової інформації, зокрема довідки про перерахунок пенсії у квітні 2018 року із зазначенням усіх складових грошового забезпечення, повідомити про розмір заборгованості по виплаті пенсії за період з 01.01.2016 року по квітень 2018 року з наданням помісячного розрахунку доплати пенсії за вказаний період; про терміни виплати заборгованості пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.03.2018 року (а.с. 25-26).

На звернення позивача, листом від 05 лютого 2020 року № 500-391/Т-02/8-1500/20 Головне управління повідомило, що пенсія за вислугу 28 років позивачу була призначена Головним управлінням відповідно до статті 13 Закону України від 09.04.1992 № 2262 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 01.07.2010 у розмірі 79% відповідних сум грошового забезпечення. У зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, перерахунок пенсії з 01.01.2016 проведено 04.04.2018 на умовах та у розмірах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", на підставі наданої ліквідаційною комісією ГУМВС України в Одеській області довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій за нормами, чинними на січень 2016 року, за нормами законодавства, що діяло на момент перерахунку, тобто, виходячи з розміру 70% відповідних сум грошового забезпечення. Пенсія обчислена, перерахована та виплачується відповідно до норм чинного пенсійного законодавства (а.с. 27-28).

Дізнавшись про зниження відсотку розміру пенсії з 79 % до 70%, 11 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з листом щодо здійснення перерахунку його пенсії з розрахунку 79 % грошового забезпечення (а.с. 29).

В листі Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 24 лютого 2020 року у відповідь на вказане звернення позивачу повідомлено, що умови та розміри перерахунку пенсій особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ з 01.01.2016 року були передбачені пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова № 103). Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.05.2019 року визнано протиправним та скасовано пункт 3 Постанови № 103. Постановою КМУ від 24.12.2019 року № 1088 зазначений пункт виключено.

Також в листі зазначено, що відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", якщо внаслідок перерахунку розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Враховуючи викладене, а також, що бюджетні асигнування з Державного бюджету України не збільшувались, після набрання законної сили рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.05.2019 року, з метою збереження соціального захисту осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, перераховані пенсії виплачуються в розмірах, що склались на день набрання законної сили судовим рішенням. До законодавчого врегулювання вказаного питання підстави для перерахунку пенсій відсутні (а.с. 79).

12 лютого 2020 року позивач також звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про нарахування йому компенсації втрати частини доходів з урахуванням індекса інфляції, починаючи з 01.01.2016 року. Заява мотивована тим, що з 01.04.2018 року позивачу виплачується заборгованість по пенсії, перерахованої відповідно до грошового забезпечення поліцейських з 01.01.2016 року, однак без здійснення компенсації втрати частини доходів, яка передбачена статтею 52 Закону України № 2262 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (а.с. 33).

У відповідь на заяву щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини грошових доходів, Головне управління повідомило позивачу наступне. Відповідно до статті 2 Закону України від 19.10.2000 № 2050 "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі розуміються грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема пенсії. Враховуючи, що поточна пенсія нараховувалась та виплачувалась своєчасно, умови та розміри отримання якої було установлено постановами Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та від 24.12.2019 № 1088 "Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян", для компенсації втрати таких доходів підстави відсутні (а.с. 78).

Вважаючи своє право порушеним діями відповідача щодо зменшення відсотку основного розміру пенсії з 79 % до 70 % грошового забезпечення, щодо невиплати у повному обсязі донарахованої пенсії за період з 01.01.2016 року по 01.02.2020 року, щодо не виплати компенсації втрати частини доходів, починаючи з 01.01.2016 року у зв`язку з несвоєчасністю пенсійних виплат, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Як встановлено судом, позивачу - ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років відповідно до ст. 13 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в редакції від від 17.07.2009 року, чинній на момент призначення пенсії (з 01.07.2010 року).

Однією з підстав позову стало зменшення позивачу з 01 січня 2018 року розміру пенсії за вислугу років з 79 % до 70 % відповідних сум грошового забезпечення, у зв`язку з перерахуванням пенсії на умовах та розмірах передбачених постановою КМУ від 21.02.2018 року №103.

Відповідно до положень статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції від 17.07.2009 року, чинній на момент призначення пенсії позивачу), пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення; б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт "б" статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); в) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, які звільняються з військової служби на умовах Закону України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" 1763-15 (пункт "в" статті 12): за вислугу 15 років - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення із збільшенням цього розміру на 2 проценти за кожний повний рік вислуги понад 15 років, але не більше ніж 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Перерахунок призначених відповідно до цього Закону пенсій визначений статтею 63, відповідно до якої перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України (редакція, чинна на час проведення перерахунку пенсії).

Відповідно до частини другої статті 63 цього Закону у разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Отже, Кабінету Міністрів України надано право на встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, а також розміри складових грошового забезпечення для такого перерахунку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Таким чином, відсотковий розмір при призначенні пенсії визначається статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на момент призначення пенсії, а розміри складових пенсії визначаються Кабінетом Міністрів України.

Такі складові пенсії, як і їх розміри, не є сталими і регулюються постановами Кабінету Міністрів України.

Разом з тим відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу пенсія була призначена з 01.07.2010 року за вислугу 28 років у розмірі 79% грошового забезпечення.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", в редакції, чинній на час призначення, загальний розмір пенсії був обмежений 90 % відповідних сум грошового забезпечення.

У подальшому стаття 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" неодноразово була змінена в частині граничного розміру пенсії у відсотковому співвідношенні до розміру грошового забезпечення.

Так, на момент виникнення спірних правовідносин було установлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Разом із тим застосування цього показника до перерахунку пенсії позивача є протиправним, як тому, що стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

Отже, порядок перерахунку призначених пенсій військовослужбовців урегульований нормами статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яка змін не зазнавала, тому застосування статті 13 цього Закону, яка регулює призначення пенсій, є протиправним, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що при перерахунку пенсії позивача відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб" на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 указаного Закону, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

За таких обставин у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії при здійсненні її перерахунку.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у рішенні по зразковій справі № 240/5401/18 від 04 лютого 2018 року, залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року.

Таким чином, позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення основного розміру пенсії з 79 % до 70 % грошового забезпечення, які були допущені під час перерахунку 01.04.2018 року.

Крім того, для належного захисту порушених прав позивача суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок з 01.01.2016 року пенсії позивача у розмірі 79% відповідних сум грошового забезпечення та здійснити виплату пенсії в цьому розмірі з 01.01.2016 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з невиплати вже перерахованої суми пенсії за період з 01.01.2016 року по 01.02.2020 року у строки, встановлені законодавством та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату у повному обсязі донарахованої пенсії за період з 01.01.2016 року по 01.02.2020 року без відстрочення такої виплати згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", суд зазначає наступне.

Як вже було зазначено, відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

29.12.2015 набув чинності Закон України від 23.12.2015 року № 900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» (далі - Закон № 900-VIII).

Цим Законом були внесені зміни до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Статтю 63 доповнено новою частиною такого змісту: "Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських".

Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Статтею 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено, що при настанні обставин, які тягнуть за собою зміну розміру пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та їх сім`ям, перерахунок цих пенсій провадиться відповідно до строків, встановлених частиною четвертою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Відповідно до абзацу 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Згідно із статтею 102 Закону України "Про Національну поліцію", пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" та постановою від 18.11.2015 № 947 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268"встановлено розміри грошового забезпечення працівникам поліції за посадовими окладами і спеціальними званнями, що значно перевищують посадові оклади і оклади за спеціальні звання колишніх працівників органів внутрішніх справ.

Постанова Кабінету Міністрів України № 988 набула чинності 02.12.2015 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 р. № 45 затверджений Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"

Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 Порядку № 45, перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

На підставі зазначеного в пункті 1 Порядку № 45 рішення Кабінету Міністрів України Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Адміністрація Держспецзв`язку, Адміністрація Держприкордонслужби, ДПтС, ДСНС (далі - державні органи) повідомляють у п`ятиденний строк Пенсійному фонду України про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям.

Пенсійний фонд України повідомляє у п`ятиденний строк з моменту надходження інформації від державних органів своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки).

Головні управління Пенсійного фонду України складають у десятиденний строк з моменту надходження зазначеної інформації списки за формою згідно із додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

На підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 45, перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами 2 і 3 статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Отже, з наведеного вбачається, що збільшення грошового забезпечення поліцейських, яке за своїми складовими є ідентичним складовим колишніх працівників міліції, але за розміром більшим, є безумовною підставою для перерахунку пенсії, зокрема, позивачу, як колишньому працівнику міліції на підставі Постанови № 988 згідно з Законом України від 23.12.2015 року № 900-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей", статтями 51, 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

При цьому, оскільки Постанова № 988, якою встановлені розміри грошового забезпечення працівникам поліції за посадовими окладами і окладами за спеціальними званнями, набула чинності 02.12.2015 року, позивач має право на перерахунок пенсії з урахуванням видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських, з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії, тобто з 01.01.2016 року.

Разом із тим, перерахунок розміру пенсії позивачу у зв`язку з набранням чинності Постановою № 988 та Законом України від 23.12.2015 року № 900-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей", яким внесено доповнення до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", не був здійснений з 01.01.2016 року, з вини державних органів, на яких покладено обов`язок щодо перерахунку та виплати пенсії.

Таким чином, враховуючи приписи статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", суд приходить до висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. При цьому, оскільки Постанова № 988, якою встановлені розміри грошового забезпечення працівникам поліції за посадовими окладами і спеціальними званнями, набрала чинності 02.12.2015 року, позивач має право на перерахунок пенсії з урахуванням видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських, з 01.01.2016 року.

Верховний Суд у рішенні від 15.02.2018 року у зразковій справі № 820/6514/17 висловив аналогічну позицію про те, що право позивача щодо перерахунку пенсії з 01.01.2016 року є абсолютним та не може бути обмежено будь-яким строком.

Згідно з ч. 5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як встановлено судом, 04 квітня 2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року з урахуванням пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

Пунктом 3 вказаної постанови (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Кабінет Міністрів України вирішив перерахувати з 01.01.2016 року пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції". Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

Виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 1 січня 2018 року.

Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 р. та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку: з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 року; з 1 січня 2020 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року, у справі №826/12704/18, визнано протиправним та скасовано пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

Згідно матеріалів справи, 04 квітня 2018 року відповідач здійснив Розрахунок на доплату пенсії позивачу, починаючи з січня 2016 року по квітень 2018 року, сума доплати 1466, 07 грн. (а.с. 123).

Однак, як вбачається з Доручення за боргом згідно постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 року, виплату різниці в пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року відповідач вирішив провести з урахуванням особливостей, встановлених Кабінетом Міністрів України в постанові від 21.02.2018 року № 103 (пункт 3), - починаючи з 01.01.2019 року в такому порядку: з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці; з 1 січня 2020 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці (а.с. 32, 124).

В свою чергу, суд зазначає, що виплата позивачу пенсії у спосіб, передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103, не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки відповідно до частини 3 статті 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виплата пенсій проводиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

Згідно із частиною третьою статті 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

Відповідно до частини другої статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Системний аналіз статей 51, 52, 55, 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" свідчить, що наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати «порядок перерахунку пенсії» не є тотожним праву встановлювати «строки перерахунку пенсії», «строки виплати пенсії».

Суд зазначає, що питання строків виплати доплат до пенсії за результатами проведеного перерахунку, тобто частини пенсії особи, а також розмірів такої доплати не охоплюються поняттям "порядок проведення перерахунку пенсії".

З огляду на зазначене, суд вважає, що право позивача на отримання перерахованого розміру пенсії за період з 01.01.2016 року, з урахуванням вже сплачених сум, визначається Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", отже підпадає під дію статті 1 Першого протоколу до Конвенції "Захист прав власності".

Крім того, право на перерахунок пенсії виникло на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей", а не Постанови № 103, а тому таке право на перерахунок саме з 01.01.2016 року є абсолютним та не може відстрочуватися в часі, а наведені правила щодо відстрочення виплат не мають правового значення в силу вищенаведених вимог Закону.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що належним способом захисту порушеного права позивача, враховуючи положення ч. 2 ст. 9 КАС України, є визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з невиплати позивачу перерахованої суми пенсії з 01.01.2016 року у строки, встановлені законодавством та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату ОСОБА_1 суми перерахованої пенсії за весь період, починаючи з 01.01.2016 року по дату перерахунку пенсії у повному обсязі без відстрочення такої виплати згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати та виплатити з 01.01.2016 року пенсію разом з виплатою компенсації у зв`язку з несвоєчасністю пенсійних виплат відповідно до статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та згідно Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", суд зазначає наступне.

Як вже було зазначено, статтею 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Частиною другою статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (далі - Порядок № 159).

Відповідно до статті 1 Закону № 2050-ІІІ, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 Закону № 2050-ІІІ передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема пенсії.

Згідно з приписами ст. 4 Закону № 2050-ІІІ, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

У відповідності зі ст. 6 Закону № 2050-ІІІ, компенсацію виплачують також за рахунок коштів Пенсійного фонду України.

За приписами статті 7 Закону № 2050-ІІІ, відмова власника або уповноваженого ним органу особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Відповідальність власника або уповноваженого ним органу (особи) за несвоєчасну виплату доходів визначається відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 1 Порядку № 159, дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з п. 2 Порядку, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

У відповідності з п. 3 Порядку № 159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Як передбачено п. 5 Порядку № 159, сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Отже, основною умовою для виплати громадянину, передбаченої ст. 55 Закону № 2262, ст. 2 Закону № 2050 та Порядком № 159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

При цьому, суд зазначає, що зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст. 1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але невиплачені.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року по справі № 336/4675/17), від 21 червня 2018 року по справі № 523/1124/17, від 03 липня 2018 року по справі справа № 521/940/17, від 10 квітня 2019 року по справі № 686/13725/17, від 05.10.2018 року у справі № 127/829/17, від 12.02.2019 року у справі № 814/1428/18.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За приписами п. 4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Водночас, суд зауважує, що умовою нарахування компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати є наявність вини відповідача.

Так, рішенням по даній справі визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області під час перерахунку пенсії позивача у 2018 році та дії з невиплати йому вже перерахованої суми пенсії з 01.01.2016 року у строки, встановлені законодавством, що слугує підставою для здійснення нарахування та виплати компенсації.

Таким чином, оскільки несвоєчасне нарахування сум пенсії відбулось у зв`язку з неправомірним нарахуванням пенсії відповідачем, тобто з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, то позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати та виплатити з 01.01.2016 року пенсію разом з виплатою компенсації за несвоєчасну виплату цієї суми пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати".

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

В прохальній частині позовної заяви позивач також просить встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З урахуванням обставин справи, суд вважає необхідним зобов`язати відповідача подати в 30-денний строк з моменту набрання цим рішенням законної сили звіт про виконання судового рішення, оскільки, як обґрунтовано зазначив позивач, відповідач в інших подібних справах у спорах з позивачем затримує виконання судових рішень, чим порушує права позивача на отримання пенсії у розмірі встановленому чинним законодавством.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат здійснюється на користь позивача у розмірі 840,80 грн. (де 840, 80 - ставка судового збору, сплачена позивача за звернення до суду із цим позовом).

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74-77, 90, 139, 194, 205, 242-246, 250, 255, 263, 291, 295, 297 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення ОСОБА_1 основного розміру пенсії за вислугу років з 79 % до 70 % відповідних сум грошового забезпечення, які були допущені під час перерахунку 01.04.2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.01.2016 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 79 % відповідних сум грошового забезпечення та здійснити виплату пенсії в цьому розмірі з 01.01.2016 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з невиплати ОСОБА_1 перерахованої суми пенсії, починаючи з 01.01.2016 року у строки, встановлені законодавством.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату ОСОБА_1 суми перерахованої пенсії за весь період, починаючи з 01.01.2016 року по дату перерахунку пенсії у повному обсязі без відстрочення такої виплати згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» разом з виплатою компенсації за несвоєчасну виплату цієї суми пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (; місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 840, 80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області в 30-денний строк з моменту набрання рішення суду першої інстанції законної сили подати до суду звіт про виконання судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (; адреса місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83).

Суддя О.В. Глуханчук

.