Справа № 440/3294/20
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2020-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/3294/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/3294/20 за позовом ОСОБА_1 до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

23 червня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (надалі - відповідач, Подільський ВДВС) , визначивши в якості третьої особи заступника начальника Подільського ВДВС державного виконавця Лукашенко Аллу Михайлівну, в якому просить визнати протиправними та скасувати:

- постанову про відкриття виконавчого провадження від 25.06.2019 ВП №59340356, винесену головним державним виконавцем Подільського ВДВС Гавриленко Д.В.;

- постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.03.2020 ВП №61545076, винесену державним виконавцем Подільського ВДВС Лукашенко А.М.;

- постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 04.06.2020 ВП 59340356, якою об`єднано виконавчі провадження №59340356 та №61545076 у зведене виконавче провадження №62266222, винесену державним виконавцем Подільського ВДВС Лукашенко А.М.

Обставини порушення своїх прав, як боржника у виконавчому провадженні, позивач пов`язує з неправомірними, як на її думку, діями відповідача, який без з`ясування обставин місця проживання боржника, як це передбачено частиною першою статті 24 Закону України "Про виконавче провадження", відкрив з порушенням правил підвідомчості за територіальним принципом виконавчі провадження №59340356 та №61545076, а пізніше об`єднав їх у зведене виконавче провадження №62266222 з примусового виконання вимог Головного управління ДФС (ДПС) у Полтавській області від 29.11.2018 №Ф-6919-50 та від 18.06.2018 №Ф-6919-50.

Ухвалою судді від 30.06.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду без виклику учасників (у письмовому провадженні). При цьому суд відмовив у залученні до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - заступника начальника відділу Подільського ВДВС державного виконавця Лукашенко А.М.

14.07.2020 засобами електронного зв`язку до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач висловив свої заперечення проти задоволення позову, оскільки виконавче провадження відкрито за виконавчим документом, де місцем проживання боржника значиться м. Полтава. З огляду на цю обставину стверджує, що постанови про відкриття виконавчих проваджень від 25.06.2019 №59340356 та від 13.03.2020 №61545076 винесено в межах та порядку, встановленому Закону України "Про виконавче провадження" (а.с. 102-105).

Розгляд справи здійснюється судом у письмовому провадженні без виклику учасників за відсутності будь-яких заперечень з цього приводу, з урахуванням особливостей провадження, визначених ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Постановою головного державного виконавця Подільського ВДВС Гавриленко Д.В. від 25.06.2019 було відкрито виконавче провадження ВП №59340356 з примусового виконання виконавчого документу - вимоги №Ф-6919-50У, виданої ГУ ДФС у Полтавській області 29.11.2018, про стягнення боргу у розмірі 15 819,54 грн (а.с. 24).

Згідно з вищезазначеною постановою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є боржником, адреса: АДРЕСА_1 .

За даним виконавчим провадженням головним державним виконавцем Гавриленко Д.В. були вчинені наступні дії:

- 25.06.2019 винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 1581,95 грн (а.с. 25).

- 01.07.2019 винесено постанову про арешт майна боржника, відповідно до якої накладено арешт на усе рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів в розмірі 17 554,49 грн (а.с. 28).

- 19.05.2020 винесено постанову про арешт коштів боржника, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 17 563,49 грн (а.с. 36-37).

Іншою постановою заступника начальника відділу Подільського ВДВС Лукашенко А.М. від 16.03.2020 було відкрито виконавче провадження ВП №61545076 з примусового виконання виконавчого документа - вимоги №Ф-6919-50У, виданої ГУ ДПС у Полтавській області 18.06.2019, про стягнення боргу у розмірі 5 211,36 грн (а.с. 29).

Згідно з вищезазначеною постановою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є боржником, адреса: АДРЕСА_1 .

За даним виконавчим провадженням заступником начальника відділу Подільського ВДВС Лукашенко А.М. були вчинені наступні дії:

- 16.03.2020 винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено суму мінімальних витрат у розмірі 162 грн (а.с. 30).

- 16.03.2020 винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 521,14 грн (а.с. 31).

- 16.03.2020 винесено постанову про арешт майна боржника, відповідно до якої накладено арешт на усе рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику (а.с. 32-33).

- 19.05.2020 винесено постанову про арешт коштів боржника, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику у межах суми звернення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів у розмірі 5 894,50 грн (а.с. 34-35).

Постановою заступника начальника відділу Подільського ВДВС Лукашенко А.М. про передачу виконавчого провадження ВП №59340356 від 14.01.2020 передано виконавчий документ (вимога №Ф-6919-50У від 29.11.2018) до Подільського ВДВС (а.с. 26-27).

04.06.2020 заступником начальника відділу Подільського ВДВС Лукашенко А.М. винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень №59340356 та №61545076 у зведене виконавче провадження №62266222 (а.с. 79).

Позивач не погоджується з постановами про відкриття виконавчого провадження №59340356 від 25.06.2019, №61545076 від 16.03.2020 та постановою про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження ВП №59340356 від 04.06.2020, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а тому звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (надалі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами частини першої статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати (ч. 3 ст. 26 Закону №1404-VIII).

Вимога податкового органу про сплату боргу, відповідно до статті 3 Закону №1404-VIII, є виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню відповідно до цього Закону.

Частиною п`ятою статті 26 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю (п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону №1404-VIII).

Приймаючи до виконання вимоги про сплату боргу №Ф-6919-50У від 29.11.2018 та №Ф-6919-50У від 18.06.2019, відповідачем не було встановлено жодної із передбачених частиною четвертою статті 4 Закону №1404-VIII підстав, за яких виконавчий документ повертається стягувачу.

Не встановлено таких підстав і судом.

У позовній заяві ОСОБА_1 наголошує на тому, що державний виконавець в порушення вимог ст. 24 Закону №1404-VIII не врахував обставини місця реєстрації та проживання позивача у м. Київ, відкривши виконавче провадження в межах території виконавчого округу Полтавської області та не переконавшись у наявності майна боржника на території цього округу.

На спростування цих тверджень відповідач повідомляє, що саме за стягувачем відповідно до вимог Закону закріплено право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби чи до приватного виконавця.

Оцінюючи правомірність дій відповідача щодо прийняття до примусового виконання вимог про сплату боргу від 29.11.2018 та від 18.06.2019 та винесення оскаржуваних постанов про відкриття виконавчого провадження №59340356 від 25.06.2019, №61545076 від 16.03.2020 та постанови про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження №59340356 від 04.06.2020, суд виходить з такого.

За приписами абз. 2 ч. 1 ст. 19 Закону №1404-VII право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

За приписами ч. 1 ст. 24 Закону №1404-VII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Так, ГУ ДФС (ДПС) у Полтавській області свого часу звернулося до Подільського ВДВС із заявами від 20.02.2019 №К7206/10/16-31-50-17-15 (а.с. 80) та від 04.11.2019 №К7569/10/16-31-50-10-15 (а.с. 87) про примусове виконання вимог про сплату боргу №Ф-6919-50У від 29.11.2018 та від 18.06.2019 відповідно. При цьому, в самих вимогах вказано місце проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Тобто, у виконавчих документах зафіксовано, що місцем проживання боржника є м. Полтава.

Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до абз. 5 ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Таким чином, фактичне місце проживання особи може відрізнятися від зареєстрованого у встановленому закону порядку. Проте ні стягувач, ні виконавець не можуть зобов`язати боржника зареєструвати чи перереєструвати адресу свого місця проживання у разі розбіжностей місця за фактичною та зареєстрованою адресою.

Отже, положення ч. 1 ст. 24 Закону №1404-VII у взаємозв`язку з ч. 3 ст. 26 цього ж Закону щодо відомостей про місце проживання, місце перебування чи місцезнаходження особи не можна тлумачити виключно як вказівку на зареєстроване місце проживання, оскільки в Законі №1404-VII застосовуються всі три окремих поняття.

Як вже зазначалося вище, у заяві про примусове виконання рішення стягувачем зазначено місце проживання боржника - ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Чинною редакцією Закону №1404-VII не передбачено обов`язку виконавця перевіряти інформацію стосовно боржника до відкриття виконавчого провадження.

Тож перевіряючи постанови відповідача про відкриття виконавчих проваджень №59340356 від 25.06.2019, №61545076 від 16.03.2020 суд не встановив порушень ст. 24 Закону №1404-VIII при їх винесенні, оскільки відповідач відкрив виконавчі провадження за місцем проживання (перебування) боржника, яке зазначено стягувачем у заяві про примусове виконання та у вимогах стягувача про сплату боргу №Ф-6919-50У від 29.11.2018 та від 18.06.2019, які, відповідно до ст. 3 Закону №1404-VII, є виконавчими документами.

Відтак, твердження позивача щодо протиправності спірних постанов про відкриття виконавчого провадження №59340356 від 25.06.2019, №61545076 від 16.03.2020 суд визнає необґрунтованими, у зв`язку з чим позовні вимоги про їх скасування задоволенню не підлягають.

Позовна вимога про визнання протиправною та скасування постанови про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження №59340356 від 04.06.2020, є похідною від вимог про визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження №59340356 від 25.06.2019, №61545076 від 16.03.2020.

Тож, враховуючи висновок суду щодо правомірності постанов про відкриття виконавчих проваджень, похідна вимога щодо визнання протиправною та скасування постанови про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження №59340356 від 04.06.2020 задоволенню також не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про безпідставність заявленого позову в цілому, оскільки оскаржувані постанови Подільського ВДВС ґрунтуються на приписах Закону №1404-VIII, тоді як твердження позивача про їх протиправність не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду даної адміністративної справи.

Приймаючи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку про відсутність фактичних та правових підстав для задоволення позову.

У зв`язку з цим суд залишає позов ОСОБА_1 без задоволення у повному обсязі.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (вул. Чураївни, 1/1, м. Полтава, 36004, ) про визнання протиправними та скасування постанов залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його підписання з урахуванням положень п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень та п. 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Б. Супрун