Справа № 160/1208/20
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2020 року Справа № 160/1208/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
секретаря судового засідання Туренко К.М.
представника позивача Амбразевич О.С.
представника відповідача Атрошенко В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікопольський кранобудівний завод» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
30 січня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Нікопольський кранобудівний завод" звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, у якій позивач просить визнати протиправними та скасувати прийняті ГУ ДФС у Дніпропетровській області:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
19.02.2020 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив щодо заявлених позовних вимог, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідачем була проведена перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікопольський кранобудівний завод», в ході якої встановлені порушення вимог діючого законодавства. За наслідками встановлених порушень відповідачем складено акт перевірки та винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Відповідач вважає податкові повідомлення-рішення правомірними, та такими, що винесені відповідно до вимог діючого законодавства, у зв`язку з чим, підстави для їх скасування відсутні.
11.03.2002 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив та 23.03.2020 року - письмові пояснення, в яких підтримано позицію, викладену в позовній заяві.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов з підстав, наведених у позові, відповіді на відзив, письмових поясненнях.
Представник відповідача в судовому засіданні обставини, викладені у відзиві на позов, підтримав, проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що в період з 20 травня по 07 червня 2019 року, відповідно до пп.20.1.4. п.20.1 ст.20, пп.75.1.2. п.75.1 ст.75, п.77.1, п.77.4 ст.77 Податкового кодексу України, плану графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2019 рік, на підставі наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 24.04.2019р. №2511-п, Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області проведено планову виїзну документальну перевірку Товариство з обмеженою відповідальністю «Нікопольський кранобудівний завод» з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018р., валютного законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018р., питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2017 по 31.12.2018р., іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018р., відповідно до затвердженого плану документальної перевірки.
Рішенням Державної податкової служби України від 28.11.2019р. про результати розгляду скарги частково задоволено скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікопольський кранобудівний завод» () на податкові повідомлення-рішення, прийняті ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 13.08.2019 року №, від 13.08.2019 року №, від 13.08.2019 року №, від 13.08.2019 року №, від 13.08.2019 року № , та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 13.08.2019 року № в частині заниження доходу за рахунок безоплатно наданих послуг користування підстанцією 35/6 КВ на суму 3 021 047,00 грн. та у відповідній частині штрафних санкцій. В іншій частині скаргу було залишено без задоволення.

Щодо правомірності винесення Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області податкового повідомлення-рішення від 11.01.2020 року № про сплату 171 597,50 грн. за платежем - податок на прибуток приватних підприємств, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до пп.з) п.п.14.1.11 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, безнадійна заборгованість - заборгованість суб`єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв`язку з їх ліквідацією.

Під час судового розгляду встановлено, матеріалами справи підтверджено, що станом на 31.12.2018р., по бухгалтерському рахунку 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями» у ТОВ «Нікопольський кранобудівний завод» з контрагентом ТОВ «Нікопольський ливарно-механічний завод» (код 37196329) відображалась кредиторська заборгованість у сумі 374 691,66 гривень (стан 14 - визнано банкрутом). Наявність кредиторської заборгованості перед контрагентом ТОВ «Нікопольський ливарно-механічний завод» підтверджується журналами ордерів та оборотно-сальдових відомостей станом на 31.12.2016р., 31.12.2017р., 31.12.2018р., карткою по рахунку 361.

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.08.2017р. по справі №904/4086/16 ТОВ «Нікопольський ливарно-механічний завод» (код 37196329) визнано банкрутом. Тобто в силу до пп.з) п.п.14.1.11 п.14.1 ст.14 ПКУ кредиторська заборгованість ТОВ «Нікопольський кранобудівний завод» перед «Нікопольський ливарно-механічний завод» набула статусу безнадійною у зв`язку із визнанням банкрутом ТОВ «Нікопольський ливарно-механічний завод».

Згідно п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999р. №290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 14.12.1999р. за №860/4153 (далі по тексту П(С)БО 15), дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Пунктом 15 П(С)БО 15 «Дохід», передбачено, що доходом визнається сума зобов`язання, яке не підлягає погашенню.

Згідно п.5. Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000р. №20 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 11.02.2000р. за №85/4306 (далі по тексту П(С)БО 11), якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню то його сума включається до складу доходу звітного періоду.

Відповідно до пп.134.1.1. п.134.1 ст. 134 ПКУ, об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

На підставі пп.134.1.1. п.134.1 ст. 134 ПКУ, п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», п. 5. Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання» суд приходить до висновку, що кредиторська заборгованість ТОВ «Нікопольський кранобудівний завод» перед ТОВ «Нікопольський ливарно-механічний завод» в сумі 374 691,66 гривень є доходом та повинна була бути врахована при визначенні фінансового результату при оподаткуванні податком на прибуток за 2017 рік.

Також, в ході перевірки встановлено, що позивачем було занижено фінансовий результат до оподаткування за перевіряємий період на загальну суму 387 961,00 гривень за рахунок віднесення до складу інших витрат операційної діяльності вартості будівельних робіт та улаштування бетонного покриття.

Згідно п.4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», основні засоби - матеріальні активи, які підприємство утримує з метою використання їх у процесі виробництва або постачання товарів, надання послуг, здавання в оренду іншим особам або для здійснення адміністративних і соціально-культурних функцій, очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких більше одного року (або операційного циклу, якщо він довший за рік).

Об`єкт основних засобів - це: закінчений пристрій з усіма пристосуваннями і приладдям до нього; конструктивно відокремлений предмет, призначений для виконання певних самостійних функцій; відокремлений комплекс конструктивно з`єднаних предметів однакового або різного призначення, що мають для їх обслуговування загальні пристосування, приладдя, керування та єдиний фундамент, унаслідок чого кожен предмет може виконувати свої функції, а комплекс - певну роботу тільки в складі комплексу, а не самостійно; інший актив, що відповідає визначенню основних засобів, або частина такого активу, що контролюється підприємством.

Відповідно до п.4 П(С)БО 7 Капітальні інвестиції в необоротні матеріальні активи - витрати на будівництво, реконструкцію, модернізацію (інші поліпшення, що збільшують первісну (переоцінену) вартість), виготовлення, придбання об`єктів матеріальних необоротних активів (у тому числі необоротних матеріальних активів, призначених для заміни діючих, і устаткування для монтажу), що здійснюються підприємством.

Відповідно до положень Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Мінфіну від 30.11.99р. №291, витрати на придбання (створення, будівництво) об`єкта основних засобів обліковуються на відповідних субрахунках рахунка 15 «Капітальні інвестиції»

Згідно п.14 П(С)БО 7 - Первісна вартість основних засобів збільшується на суму витрат, пов`язаних з поліпшенням об`єкта (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що призводить до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об`єкта. Залишкова вартість основних засобів зменшується у зв`язку з частковою ліквідацією об`єкта основних засобів.

Витрати на ремонт, пов`язані з поліпшенням об`єкта (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція, тощо), що призводить до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об`єкта, вважаються капітальним і збільшують первісну вартість основних засобів.

Визначальною ознакою капітального ремонту є збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об`єкта, а поточного - одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Нікопольський кранобудівний завод» орендує у ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «IP-ІНВЕСТ-ГРУПП» частину будівлі Сталеливарного цеху - площею 498,00 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору оренди №0108-18/ОР від 01.08.2018р.

Відповідно до п 1.2. Договору оренди №0108-18/ОР від 01.08.2018р. (далі - Договір оренди), Майно передається Орендодавцем в оренду з метою використання його Орендарем для здійснення господарської діяльності Орендаря. Тобто приміщення використовувалось та використовується виключно у виробничих цілях - для виробництва продукції.

Пунктом 6.2.4. Договору оренди передбачений обов`язок Орендаря - своєчасно виконувати за власні кошти поточний ремонт Майна.

ТОВ «НКЗ» (Замовник) було укладено з ФОП ОСОБА_1 (Виконавець) - Договір №0004-01 від 08.10.2018р., предметом якого є проведення будівельних робіт згідно кошторису та технічного завдання Замовника.

Відповідно до Технічного завдання від 08.10.2018р., Замовник доручає проведення поточного ремонту формовочного участка Сталеливарного цеху ТОВ «НКЗ» з метою підтримки експлуатаційних якостей і попередження передчасного зносу конструкцій формовочного участка Сталеливарного цеху, без зміни конструкцій і без призупинення виробничих робіт на час виконання наступних заходів:

- Засипка ям (пустот) - 300 кв.м.;

- Демонтаж перегородки, без зміни конструктивних особливостей будівлі - 124,5 кв.м.;

- Вибірковий ремонт і вирівнювання вибоїн в бетонній підлозі - 280 кв.м.

Роботи проведені в повному обсязі, що підтверджується актами прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), а саме:

- №1 від 08.10.2018р. на суму 60 628,00 гривень без ПДВ - виконання будівельних робіт, демонтаж стін площею 121.5 кв.м.

- №2 від 31.10.2018р. на суму 60 000,00 гривень без ПДВ - виконання будівельних робіт Засипка ям (пустот) - 300 кв.м.;

- №3 від 15.11.2018р. на суму 267 333,00 гривень без ПДВ - улаштування бетонного покриття площею 280 кв.м.

Суд погоджується з доводами відповідача, що виконані ремонтні роботи - це незавершені капітальні інвестиції, в бухгалтерському обліку пов`язані з поліпшенням об`єктів основних засобів - це створення необоротних активів, що відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Мінфіну від 30.11.99р. №291 - відносяться до капітальних інвестицій в необоротні активи та підлягають відображенню за дебетом рахунку 15 «Капітальні інвестиції» як збільшення зазнаних витрат на придбання або створення матеріальних та нематеріальних необоротних активів. При цьому до складу витрат включення вищезазначених робіт зі списаними ТМЦ можливо лише у вигляді амортизаційних відрахувань при умові введення в експлуатацію таких необоротних активів.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що висновки акту перевірки щодо встановлення порушення ТОВ «Нікопольський кранобудівний завод» вимог п. 134.1.1. п.134.1. ст.134 ПКУ, Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" є обґрунтованими, а відтак, податкове повідомлення-рішення від 11.01.2020 року № винесене правомірно та є таким, що не підлягає скасуванню.

Щодо правомірності винесення Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області податкового повідомлення-рішення від 13.08.2019 року № про сплату 794 086,25 грн. за платежем - податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), податкового повідомлення-рішення від 13.08.2019 року №, про сплату 317 634,55 грн. за платежем - штрафні санкції за незареєстровані податкові накладні, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у ході проведення перевірки встановлено, що ТОВ «Нікопольський кранобудівний завод» занижено дохід за рахунок безоплатно наданих послуг користування підстанцією 35/6 КВ та устаткування до неї, що враховується при визначенні фінансового результату оподаткування на прибуток в сумі 3 021 047,00 грн. за 2018 р.

ТОВ «Нікопольський кранобудівний завод» в рамках проведення господарської діяльності було укладено наступні договори оренди (суборенди ) нерухомого майна: Договір суборенди (піднайму) майна №01/05-14А від 01.05.2014р. з ТОВ «НПП НІКОПОЛЬСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАБОД», Договір суборенди (піднайму) майна №01/09-15А від 01.09.2015р. з ПАТ «СТАЛЬ», Договір №01/04-14-2А від 01.04.2014р. з ПП «ІМПУЛЬС ДЦ», Договір суборенди (піднайму) майна № 01/10-15/3А від 01.10.15р. з ТОВ «ІНТЕРТЕЛЕКОМ», Договір суборенди (піднайму) майна № 01/08-17/А від 01.08.17р. з ТОВ «ДНІПРОМЕТРЕСУРС».

В рамках вказаних договорів, Орендарі (Суборендарі) здійснювали компенсацію вартості спожитої електроенергії ТОВ «Нікопольський кранобудівний завод».

Під час судового розгляду встановлено, що Суборендарі за період березень - грудень 2018 року відшкодовували позивачеві витрати на утримання електромереж в розмірі погодженому сторонами, про що свідчать надані позивачем копії документів, що підтверджується Актами виконаних робіт та податковими накладними з відшкодування витрат на утримання технологічних електромереж за березень 2018р., квітень 2018р., травень 2018р., червень 2018р., липень 2018р., серпень 2018р., вересень 2018р., жовтень 2018р., листопад 2018р., грудень 2018р.

ТОВ «Нікопольський кранобудівний завод» здійснювало придбання електричної енергії на підставі договору № 540Ц від 01.03.2013р укладеного з ПАТ «ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО».

Також, позивачем було укладено Договір оренди №01/03/18 від 01.03.2018р., відповідно до умов якого позивач прийняв у ФОП ОСОБА_2 майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , підстанцію 35 / 6 КВ та устаткування, перелік та вартість якого визначна у Додатку до договору. Відповідно до п.4.1. вказаного договору, сторонами встановлена фіксована орендна плата, до якої не застосовується індексація.

Суд зазначає, що за своєю економічною суттю операція з оренди майна - обладнання підстанції 35/6КВ за Договором оренди №01/03/18 від 01.03.2018р., який укладено між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «НКЗ» є господарською операцією, необхідною для функціонування підприємства, а саме, для забезпечення всього підприємства можливістю отримувати електроенергію

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно доп.п.14.1.13 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, до безоплатно наданих товарів, робіт, послуг відносяться: а) товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів; б) роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості; в) товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею.

Оскільки, як було встановлено судом, та не спростовано представником відповідача, ТОВ «Нікопольський кранобудівний завод» не здійснювалась господарська операція з постачання/розподілу електричної енергії, тому необхідно прийти до висновку, що позивачем не надавались будь-які послуги третім особам із залученням орендованого обладнання підстанції 35/6 КВ та устаткування.

Суд погоджується з доводами позивача, що відповідач не довів факт надання ТОВ «Нікопольський кранобудівний завод» безоплатних послуг з користування майном (обладнання підстанції) третім особам. При цьому, Акт перевірки не містить доказів порушення податкового законодавства ТОВ «Нікопольський кранобудівний завод» щодо заниження доходу за рахунок безоплатно наданих послуг користування підстанцією 35/6 КВ та устаткування до неї, що враховані при донарахуванні позивачеві податкових зобов`язань з ПДВ та застосовано штрафні санкцій за незареєстровані податкові накладні.

У зв`язку з чим, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення № від 13.08.2019 року, № від 13.08.2019 року є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Стосовно правомірності податкового повідомлення-рішення від 13.08.2019 року № про сплату 42 919,02 грн. з податку на доходи фізичних осіб, податкового повідомлення-рішення від 13.08.2019 року № про сплату 510,00 грн. штрафних санкцій за платежем податок на доходи фізичних осіб, суд зазначає наступне.

З акту перевірки вбачається, що перевіряючими встановлено порушення позивачем пп.168.1.2., пп. 168.1.5. п. 168.1 ст. 168, абз. «а» п. 176.2. ст.176 Податкового кодексу України у результаті несвоєчасного перерахування податку на доходи фізичних осіб (з порушенням встановленого місячного терміну, одночасно з пропорційною видачею заробітної плати за відповідні періоди в загальній сумі 258446,08 гривень, у тому числі: лютий 2015р. - 558,62 грн., березень 2015р. - 62,59 грн., квітень 2015р. - 25,69 грн., травень 2015р. - 100,73 грн., червень 2015р. - 78,11 грн., липень 2015 р. - 28,38 грн., серпень 2015р. - 90,62 грн., вересень 2015р. - 16,36 грн., жовтень 2015 - 3,17 грн., листопад 2015р. - 37,76 грн., грудень 2015р. - 75,60 грн., січень 2016р. - 102,99 грн.. березень 2017р. - 32188,58 грн., квітень 2017р. - 28128,35 грн., травень 2017р. - 32166,74 грн., червень 2017р. - 41515,86 грн., липень 2017р. - 41551,18 грн., серпень 2017р. - 41965,18 грн., вересень 2017р. - 39575,83 грн., жовтень 2017 - 173,74 грн.

У зв`язку з чим, до ТОВ «Нікопольський кранобудівний завод» застосовано штрафну санкцію на підставі ст. 126 ПКУ (10-20% від суми податкового зобов`язання) в сумі 42919,02 гривень, про що винесено податкове повідомлення-рішення від 13.08.2019 року №, про сплату 42 919,02 (сорок дві тисячі дев`ятсот дев`яносто гривень 02 копійки) - штрафні санкції з податку на доходи фізичних осіб та податкове повідомлення-рішення від 13.08.2019 року № , про сплату 510,00 (п`ятсот десять гривень 00 копійок) штрафних санкцій за платежем податок на доходи фізичних осіб.

Проте, судом під час судового розгляду встановлено, що відповідно до Наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області №5739-п від 17.10.2017р. «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «НКЗ» (), наказано провести документальну планову виїзну перевірку ТОВ «НКЗ» з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, військового збору за період з 01.10.2014 по 30.06.2017 роки.

За результатами проведеної перевірки ТОВ «НКЗ», що була проведена з 30.10.2017р. по 24.11.2017р., складно акт ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 01.12.2017р. №29534/04-36-13-06/37837224 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НІКОПОЛЬСЬКИЙ КРАНОБУДІВНИЙ ЗАВОД» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, військового збору за період з 01.10.2014 по 30.06.2017 роки».

В зазначеному акті перевірки зафіксовано порушення - несвоєчасне перерахування податку на доходи фізичних осіб (з порушенням встановленого місячного терміну, одночасно з пропорційною видачею заробітної плати за відповідні періоди тому числі: лютий 2015р. - 558,62 грн., березень 2015р. - 62,59 грн., квітень 2015р. - 25,69 грн., травень 2015р. - 100,73 грн., червень 2015р. - 78,11 грн., липень 2015 р. - 28,38 грн., серпень 2015р. - 90,62 грн., вересень 2015р. - 16,36 грн., жовтень 2015 - 3,17 грн., листопад 2015р. - 37,76 грн., грудень 2015р. - 75,60 грн., січень 2016р. - 102,99 грн.. березень 2017р. - 32188,58 грн., квітень 2017р. - 28128,35 грн., травень 2017р. - 32166,74 грн.

На підставі акту ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 01.12.2017р. №29534/04-36-13-06/37837224, винесено податкове повідомлення-рішення від 29.01.2018р. №, яким застосовано до ТОВ «НКЗ» штрафні санкції, в тому числі, і на підставі ст. 126 ПКУ.

Отже, суд зазначає, що ГУ ДФС у Дніпропетровській області було повторно перевірено повноту нарахування та сплати підприємством податку на доходи фізичних осіб за вже перевірений період (01.10.2014р. по 30.06.2017р.) та повторно нараховано штрафні санкції за одне і теж порушення, про що свідчить звіряння даних, зафіксованих в акті ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 01.12.2017р. №29534/04-36-13-06/37837224, та дані акту від 14.06.2019р. №33386/04-36-14-21/37837224, а також податкові повідомлення-рішення, винесені на підставі зазначених актів перевірки.

При цьому, оскільки згідно зі ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, то платники податків не можуть бути притягнуті до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, яке вже було відображено в акті попередньої перевірки.

Суд вважає за необхідне зазначити, що при здійсненні фактичних перевірок контролюючі органи мають право перевіряти періоди, які вже були перевірені за наявності законодавчо визначених підстав для такої перевірки.

Так, відповідно до пунктів 21.1.1.-21.1.4 п. 21.1. ст.21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів, серед іншого, зобов`язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 13.08.2019 року № про сплату 42 919,02 грн. з податку на доходи фізичних осіб та податкове повідомлення-рішення від 13.08.2019 року № про сплату 510,00 грн. штрафних санкцій за платежем податок на доходи фізичних осіб є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач у ході судового розгляду справи не довів, що у спірних відносинах він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 цієї статті).

З урахуванням часткового задоволення позову підлягають стягненню з бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору за подання адміністративного позову пропорційно до частини задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікопольський кранобудівний завод» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати прийняті ГУ ДФС у Дніпропетровській області:

- податкове повідомлення-рішення від 13.08.2019 року № про сплату 794 086,25 (сімсот дев`яносто чотири тисячі вісімдесят шість гривень 25 копійок) з який збільшено суму податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) - 635 269,00 гривень, застосовано штрафну санкцію -158 817,25 гривень;

- податкове повідомлення-рішення від 13.08.2019 року № про сплату 317 634,55 (триста сімнадцять тисяч шістсот тридцять чотири гривні 55 копійок) - штрафні санкції за незареєстровані податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних.

- податкове повідомлення-рішення від 13.08.2019 року № про сплату 42 919,02 (сорок дві тисячі дев`ятсот дев`яносто гривень 02 копійки) - штрафні санкції з податку на доходи фізичних осіб;

- податкове повідомлення-рішення від 13.08.2019 року № про сплату 510,00 (п`ятсот десять гривень 00 копійок) штрафних санкцій за платежем податок на доходи фізичних осіб.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікопольський кранобудівний завод» () судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 17 327 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 03.07.2020 року.

Суддя В.В. Кальник