Справа № 640/7279/19
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2020-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 липня 2020 року м. Київ № 640/7279/19
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за її позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.11.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

29.11.2019 позивачем до суду подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської митниці Державної фіскальної служби на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11000 грн, оскільки рішенням від 01.11.2019 суд його не вирішив.

Суд, розглянувши подані документи та матеріали справи, вирішуючи порушене у заяві питання виходить з наступного.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно пункту 1 частини другої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати і на професійну правничу допомогу.

За змістом частин першої, третьої-п`ятої, сьомої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 28.05.2019 у справі №826/850/18 (адміністративне провадження №К/9901/9481/19), від 02.07.2019 у справі №810/795/18 (адміністративне провадження №К/9901/8770/19).

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, на підтвердження понесених позивачем витрат суду надано: копію договору про надання правничої допомоги №080419 від 08.04.2019, копію додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги №080419 від 08.04.2019, акт приймання-передачі наданих послуг від 25.11.2019.

Однак, позивачем в порушення частини четвертої статті 134 КАС України, не надано суду доказів здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, в матеріалах справи відсутні докази оплати позивачем наданих адвокатським об`єднанням «Правник» послуг за надання професійної правничої допомоги, що за договором про надання правової допомоги №080419 від 08.04.2019 та актом приймання-передачі наданих послуг становить 11000 грн.

При цьому, посилання в пункті 4 акту приймання-передачі наданих послуг від 25.11.2019 на те, що оплата послуг буде проведена протягом 180 календарних днів з моменту підписання цього акту, судом не приймається, оскільки не підтверджує понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи №640/7279/19, а лише вказує на можливу сплату відповідних коштів у подальшому, що не відповідає вимогам статті 134 КАС України.

Крім того, з моменту підписання вказаного акту пройшло вже понад 230 календарних днів, проте будь-яких доказів на підтвердження проведення оплати послуг позивачем суду не надано.

Таким чином, суд вважає вказані витрати позивача на правничу допомогу необґрунтованими та непідтвердженими належними доказами.

Водночас, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду з прав людини є обов`язковою для застосування судами України як джерела права.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні Європейський суд з прав людини (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) висловив загальний правозастосовний підхід у вирішенні питань судових та інших витрат, а саме: (пункт 268) згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, пункт 30, рішення у справі «Баришевський проти України», заява №71660/11, пункт 95, рішення у справі «Двойних проти України» заява №72277/01, пункт 80, «Меріт проти України», заява №66561/01, пункт 88).

Вказана позиція підтримана також Верховним Судом, зокрема, у постанові від 24.03.2020 у справі №1740/2428/18 (адміністративне провадження №К/9901/4646/20).

Отже, враховуючи викладене, наведені правові висновки Верховного Суду щодо застосування вказаних норм матеріального права, а також те, що наданими документами обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу у даній справі не підтверджено належними та допустимими доказами, тобто не доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, суд дійшов висновку про відсутність підстав для компенсації витрат позивача на правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 72-77, 90, 134, 139, 241-246, 250, 252 КАС України,

вирішив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу в адміністративній справі за її позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 цього ж Кодексу з урахуванням пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» цього ж Кодексу.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - ОСОБА_1 (місцезнаходження фізичної особи: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

Відповідач - Київська міська митниця Державної фіскальної служби (місцезнаходження юридичної особи: 03124, місто Київ, бульвар Гавела Вацлава, будинок 8 А; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 39422888).

Суддя О.М. Чудак