Справа № 300/1351/20
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2020-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"13" липня 2020 р. Справа № 300/1351/20

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Могила А.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови від 20.03.2019 про стягнення виконавчого збору в сумі 262960,10 грн.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.06.2020 позовну заяву залишено без руху, надано ОСОБА_1 строк для усунення недоліків шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з наведенням у ній інших підстав для поновлення такого строку та надання відповідних доказів.

На виконання вказаної ухвали позивачем подано клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду. В обґрунтування причин поважності пропуску строку звернення до суду із даним позовом позивачем зазначено, що постанову від 20.03.2019 про стягнення виконавчого збору в сумі 262960,10 грн. не могла одержати, оскільки проживає за іншою адресою, ніж вказано у даній постанові.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця встановлені ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.1 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Встановлено, що ОСОБА_1 оскаржує постанову відповідача від 20.03.2019 про стягнення виконавчого збору в сумі 262960,10 грн.

Перевіряючи доводи позивача, суд звертає увагу на те, що предметом цього спору є рішення державного виконавця, тобто ця справа належить до категорії термінових і особливості звернення з таким позовом та прийняття його до розгляду судом визначаються ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, якою регламентовано скорочений десятиденний процесуальний строк на судове оскарження.

Отже, вказана постанова, виходячи з положень спеціального законодавства, мала бути оскаржена до адміністративного суду до 01.04.2019.

Однак, дану позовну заяву ОСОБА_1 подано до Івано-Франківського окружного адміністративного суду лише 16.06.2020 (дата поштового відправлення).

В обґрунтування причин поважності пропуску звернення до суду з даним позовом, позивачем зазначено, що про порушення свого права, а саме про спірну постанову дізналася із отриманої 04.06.2020 відповіді відповідача про наявність відкритого виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору в сумі 262960,10 грн. Таку відповідь ОСОБА_1 отримала на свій запит щодо виконавчих проваджень за якими з її пенсії стягується заборгованість. В клопотанні про поновлення пропущеного строку звернення до суду, ОСОБА_1 вказує, що у спірній постанові, її адреса, як боржника, вказана АДРЕСА_1 , а фактично вона проживає по АДРЕСА_2 , як наслідок постанову державного виконавця отримати не могла.

Аналізуючи наведені позивачем обставини на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, не вбачається обґрунтованих підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

При цьому суд враховує, що підставами для визнання поважними причин пропуску строку звернення з адміністративним позовом є виключно обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи, що звернулася до суду, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасної реалізації нею свого права та підтверджені належним чином. Тобто, такі обставини повинні виключати будь-яку практичну можливість особи бути обізнаною з існуванням певних фактів, щоб вона не повинна була і не могла дізнатися про порушення свої прав, свобод чи інтересів до певного моменту.

Згідно ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Згідно п.1 ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

В даних правовідносинах, як уже зазначалося, спірною є постанова державного виконавця Коломийського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 20.03.2019 №50773793, яка відповідно стала підставою для відкриття 20.03.2019 виконавчого провадження №58676585 з виконання даної постанови.

Аналізуючи наведену вище норму спеціального законодавства, можна дійти висновку, що боржник пов`язаний обов`язком щодо повідомлення про зміну місця проживання. В той же час, позивачем не надано доказу, що нею здійснено таке повідомлення, а отже ОСОБА_1 вважається повідомленою про початок примусового виконання рішень.

До того ж, позивач, як сторона, яка задіяна в ході даних правовідносин, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися результатами виконавчих проваджень.

Окрім того, слід зазначити, що в ході вчинення виконавчих дій мало місце скерування 19.02.2020 державним виконавцем до відділу з виплат пенсій №7 Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області постанови про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 , про що позивач, як отримувач пенсійних виплат була обізнана.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Більше того, позивачем пропущений десятиденний строк звернення до суду з даним позов також з дати вказаної нею у позовній заяві, а саме з 04.06.2020, оскільки позов подано 16.06.2020 (дата поштового відправлення).

З врахуванням викладеного, відсутні підстави для задоволення клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду за своєю суттю не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і шляхом встановлення строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Наявність законодавчо встановленого строку на звернення до суду не слід розглядати як обмеження права на судовий захист - законодавець в такий спосіб лише встановлює часові межі реалізації такого права.

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 28.10.1998 по справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19.06.2001 по справі «Круз проти Польщі» зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим, позивач могла та повинна була дізнатися про обставини, що як вона вважає, вказують на порушення її прав та інтересів, ще у 2019 році після винесення державним виконавцем оскаржуваної у цій справі постанови від 20.03.2019, зокрема могла реалізувати своє право на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Водночас, реалізація особою наданих їй прав залежить від її власного волевиявлення і тягар наслідків, які настають у разі пропуску певних темпоральних меж, покладається на власника відповідного права.

Отже, позивач своєчасно не скористалася наданими їй правами та звернулася до суду за захистом порушеного права зі спливом майже півтора року, тобто з пропуском спеціального десятиденного строку звернення з адміністративним позовом.

При цьому, суд звертає увагу на те, що позивачем не доведено наявності жодної обставини, яка б об`єктивно унеможливлювала реалізацію нею своїх прав на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ще в 2019 році, або ж звернення до виконавчої служби із відповідним запитом про наявність виконавчих проваджень та звернення до суду з відповідним позовом.

Згідно ч. 1 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч. 2 ст. 123 Кодексу).

Згідно п.9 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Оскільки, ОСОБА_1 подано позовну заяву після закінчення строків, встановлених законодавством, а вказані в клопотанні підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду на думку суду не є поважними, позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору повернути позивачу.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.