Справа № 460/736/20
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 липня 2020 року м. Рівне №460/736/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді С.А. Борискін розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доУправління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради
про визнання висновку протиправним, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради (далі - відповідач), в якому просить суд: визнати висновок №01-11/1429 Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради незаконним/протиправним та зобов`язати Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради повторно розглянути питання погодження проекту землеустрою із врахуванням висновків суду та погодити.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 18.10.2019 відповідач надав висновок про відмову у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у його власність для площею 0,0050 га для будівництва та обслуговування індивідуальних гаражів (для будівництва індивідуального гаража) наАДРЕСА_1 , який не посвідчений мастичною печаткою. Наголошує на тому, що відповідач всупереч ч.5 ст.186-1 Земельного кодексу України не надає висновок, який відповідає Положенню про управління містобудування та архітектури та затвердженому рішенням Рівненської міської ради (3 сесії,7 скликання) від 23.05.2016 №786 Регламенту Рівненської міської ради сьомого скликання. Стверджує, що протиправні дії відповідача є очевидними, а мотив таких дій направлений на порушення законного конституційного права позивача. За наведеного сторона позивача просила позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 03.03.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 30.03.2020 на 09:00 год.

Позиція відповідача щодо позовних вимог висловлена у відзиві на позовну заяву від 17.03.2020, відповідно до змісту якого він заперечував проти їхнього задоволення. Зазначав на обґрунтування своєї позиції, що рішенням Рівненської міської ради від 25.07.2019 №6226 позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 50 м2 на АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального гаража. За результатами розгляду проекту надано висновок від 18.10.2019 №01-11/1429 про відмову в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у зв`язку з невідповідністю його положень містобудівній документації. Крім того, вказує на те, що дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не є правовстановлюючим документом на землю, не тягне за собою виникнення будь-яких майнових прав на земельну ділянку, не є обставиною, з якою закон пов`язує виникнення речових прав на землю. Надання дозволу на розроблення проекту землеустрою є лише певним етапом у процесі передачі земельної ділянки у власність, реалізація якого може бути здійснена лише після затвердження розробленої документації із землеустрою. За наведених обставин, відповідач просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Позивач подав відповідь на відзив в якому з посиланням на норми чинного законодавства наводить аргументи, аналогічні викладеним у позові.

Ухвалою суду від 30.03.2020 у зв`язку із запровадженням на території України карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), підготовче засідання в адміністративній справі відкладено до 04.05.2020 до 12:00 год.

04.05.2020 судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці з 04.05.2020 по 08.05.2020

Ухвалою суду від 12.05.2020 закрито підготовче провадження у справі. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 28.05.2020 о 16:00 год.

Ухвалою від 28.05.2020 у зв`язку з продовженням дії карантину встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 з 22.05.2020 по 22.06.2020, розгляд справи відкладено до 02.07.2020 до 16:00 год.

Ухвалою суду від 22.06.2020 вирішено перейти до розгляду справи №460/736/20 у порядку письмового провадження.

Враховуючи, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що рішенням Рівненської міської ради (32 сесія,7 скликання) від 25.07.2019 №6226 вирішено надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 50м2 на АДРЕСА_1 ) безоплатно у власність для будівництва індивідуального гаража (а.с.6).

06.08.2019 між ОСОБА_1 та ПП «Експерт-Рівне-Земля» (виконавець) укладено договір №190806-1, відповідно до якого виконавець зобов`язується виконати з дотриманням вимог чинного законодавства проектно-вишукувальні роботи з виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою в АДРЕСА_1, а замовник - прийняти та оплатити виконані роботи.

За наслідками розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою в АДРЕСА_1, відповідачем надано висновок від 18.10.2019 №01-11/1429 про відмову у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у зв`язку з невідповідністю його положень містобудівній документації.

Вважаючи протиправним висновок Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради, позивач звернувся до суду з позовом про його скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам у справі суд враховує таке.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Частиною першою статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Приписами статті 80 ЗК України визначено, що суб`єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Згідно зі статтею 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно з частинами першою та другою статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з пунктом "г" частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Частиною першою статті 122 ЗК України встановлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з частиною сьомою статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Відповідно до п. "г" ч. 2 ст. 25 Закону України "Про землеустрій" від 22 травня 2003 року №858-IV (далі - Закон №858-IV) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок є одним із видів документів із землеустрою.

Згідно з частиною другою статті 50 Закону №858-IV проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Частиною восьмою статті 118 ЗК України визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Частиною другою статті 186-1 ЗК України установлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту (ч.4 ст.186-1 ЗК України).

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері (ч.5 ст.186-1 ЗК України).

Частиною шостою статті 186-1 ЗК України передбачено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Судом встановлено, що підставою для прийняття оскарженого висновку відповідачем слугував факт розміщення земельної ділянки, яку має намір отримати у власність позивач, в зоні 4-поверхових та 5-поверхових багатоквартирних будинків (Ж-3), в межах якої не передбачено використання земельних ділянок для будівництва індивідуальних гаражів (для будівництва індивідуального гаража).

Статтею 8 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 №3038-VI (далі - Закон №3038-VI) встановлено, що планування територій здійснюється на державному, регіональному та місцевому рівнях відповідними органами виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування. Планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку. Рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 1 Закону №3038-VI містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

Пунктами 2, 9 частини першої статті 1 Закону №3038-VI генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту План зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

Згідно з абзацами 1,2,4 частини першої статті 17 Закону №3038-VI - генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

На підставі затвердженого генерального плану населеного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невід`ємною частиною генерального плану.

У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.

Частиною другою статті 17 Закону №3038-VI визначено, що генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Частинами першою, другою статті 18 Закону №3038-VI визначено, що план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

Пунктом 5 частини третьої статті 18 Закону №3038-VI передбачено, що зонування території здійснюється з дотриманням вимог установлення для кожної зони дозволених і допустимих видів використання територій для містобудівних потреб, умов та обмежень щодо їх забудови.

Так, генеральний план міста Рівного розроблений Українським державним науково- дослідним інститутом «Діпромісто» та затверджений рішеннями Рівненської міської ради від 10.12.2003 № 569 та від 11.04.2008 № 1411 (коригування).

У складі затвердженого вказаними рішеннями Генерального плану розроблений план зонування території міста Рівного.

Експертиза Генерального плану відповідно до статті 17 Закону проведена ДП «Науково-дослідним і проектним інститутом містобудування».

План зонування території міста Рівного в новій редакції, розроблений Українським державним науково-дослідним інститутом «Діпромісто» та затверджений рішенням Рівненської міської ради від 22.12.2011 № 1421.

Відповідальність за відповідність містобудівної документації вимогам державних стандартів, норм і правил, встановлених законодавством несе проектна організація, яка її розробляє.

Проектована позивачем земельна ділянка, відповідно до Генерального плану міста Рівного знаходиться на території комунальних підприємств, транспорту і зв`язку.

Відповідно до Плану зонування території міста Рівного проектована земельна ділянка знаходиться у зоні «Ж-3» (зона 4-поверхових та 5-поверхових багатоквартирних житлових будинків).

Відповідно до Плану зонування території міста Рівного переважні види використання зони Ж-3: багатоквартирні 4-поверхові та 5-поверхові житлові будинки; гуртожитки; бібліотеки; клубні приміщення багатоцільового та спеціалізованого призначення; приміщення для занять спортом; дитячі дошкільні заклади; загальноосвітні школи; поліклініки, центри народної медицини, аптеки; кабінети лікарів, що займаються практикою; виставкові зали; поштові відділення, телефон, телеграф; підприємства торгівлі; підприємства громадського харчування; перукарні; приймальні пункти пральні та хімчистки; банківські відділення.

Допустимі види використання, згідно Плану зонування території Рівного: вбудовані, підземні, напівпідземні гаражі та відкриті стоянки; відкриті стоянки для тимчасового зберігання автотранспорту з розрахунку, що проводиться відповідно до ДБН 360-92**.

Умовно допустимі види використання (потребують спеціального дозволу або узгодження), згідно Плану зонування території Рівного: спортивні зали; басейни; лікарні, госпіталі, станції швидкої медичної допомоги; навчальні заклади І - II та IV - III рівнів акредитації; адміністративні споруди; готелі; культові споруди; тимчасові споруди для роздрібної торгівлі.

Отже, містобудівною документацією у зоні Ж-3 будівництво індивідуальних гаражів не передбачено.

Враховуючи наведене, у зв`язку із невідповідністю проекту землеустрою плану зонування території міста Рівного відповідачем надано висновок про відмову у його погодженні.

Відтак, суд вважає, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 50м2 на АДРЕСА_1 безоплатно у власність для будівництва індивідуального гаража не відповідає містобудівній документації м. Рівне, оскільки зазначена у ньому земельна ділянка, яку має намір отримати у власність позивач, розміщена у зоні «Ж-3» (зона 4-поверхових та 5-поверхових багатоквартирних житлових будинків).

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що висновок від 18.10.2019 № 01-11/1429 про відмову у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень, у спосіб, що визначені законодавством України, та обґрунтовано.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який в свою чергу не довів правомірність прийнятого рішення.

В ході судового розгляду справи відповідач належними та допустимими доказами підтвердив правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах. Натомість, доводи позивача щодо порушення відповідачем його прав та законних інтересів у сфері земельних відносин не знайшли свого підтвердження в ході розгляду адміністративної справи.

З огляду на наведене, у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради (33028, м. Рівне, вул. Лермонтова, 6, ) про визнання висновку протиправним, зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 15 липня 2020 року.

Суддя С.А. Борискін