Справа № 826/2160/17
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2020-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2020 року м. Київ № 826/2160/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЦ Охоронні системи»

до Головного управління Державної податкової служби в м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СТЦ Охоронні системи» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 10 жовтня 2016 року № на суму штрафних санкцій 227 556,41 грн за затримку реєстрації податкових накладних за червень місяць 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 19 жовтня 2016 року останнім отримано податкове повідомлення-рішення № від 10 жовтня 2016 року на суму штрафних санкцій у розмірі 227 566,41 грн за затримку реєстрації податкових накладних за червень місяць 2016 року на 15 і менше календарних днів.

За твердженнями позивача, така затримка реєстрації податкових накладних сталась не з його вини, з огляду на таке.

14 червня 2016 року Корпорація виробничих та комерційних підприємств «Союз» на виконання умов договору №18/04-2016 від 18 квітня 2016 року перерахувала на поточний рахунок позивача грошові кошти у сумі 14 706 553,47 грн на закупівлю обладнання та матеріалів необхідних для будівництва підстанції 750/330 КВ Каховська, що фінансується за спільною програмою Кабінету Міністрів України та ЕБРР.

Проте, як зазначено у позовній заяві, вказані кошти з рахунку підприємства були несанкціоновано списані кіберзлочинцями, у зв`язку з чим Печерським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві порушене кримінальне провадження №0004150, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В рамках вказаного кримінального провадження заблоковано поточний рахунок позивача, а також вилучені усі комп`ютери позивача, у тому числі, з системою «банк-клієнт» та з системою електронної звітності та реєстрації податкових накладних, що призвело, як вказує позивач, до несвоєчасної реєстрації податкових накладних.

В подальшому, на рахунок позивача повернуто грошові кошти у розмірі 4 900 000,00 грн та у листопаді 2016 року підприємством сплачено до бюджету за червень 2016 року грошові кошти у розмірі 708 135,00 грн.

Більш того, позивач наголосив й на тому, що граничний термін подачі податкової декларації за червень 2016 року є 20 липня 2016 року, а тому, як вважає позивач, камеральна перевірка мала бути проведена до 19 серпня 2016 року включно, а акт перевірки мав бути направлений платнику податків протягом трьох днів з моменту його підписання.

Проте, в порушення вимог законодавства, акт був складений 23 вересня 2016 року, надісланий 27 вересня 2016 року та отриманий позивачем 30 вересня 2016 року.

Також, позивач наголосив й на тому, що на проведення перевірок накладено мораторій, тому податковий орган взагалі не мав права на її проведення.

Вказані обставини стали підставою для звернення до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник Державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві у запереченнях проти адміністративного позову послався на те, що податкові накладні виписані позивача та перелік яких наведений у Акті перевірки на загальну суму податку на додану вартість 2275664,04 грн, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням законодавчо встановлених термінів, чим порушено терміни реєстрації податкових накладних (затримка 15 календарних днів).

У зв`язку з вищевикладеним Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення № від 10 жовтня 2016 року щодо застосування штрафу у розмірі 227 566,41 грн (10%) за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в реєстрі.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 лютого 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.07.2020 замінено первісного відповідача Державну податкову інспекцію у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби України в м. Києві на його процесуального правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у м. Києві.

В судовому засіданні 26 березня 2018 року представник позивача підстав заявлені позовні вимоги, представник відповідача заперечував проти їх задоволення.

Враховуючи викладене, зважаючи на згоду представників сторін та на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, згідно з частиною дев`ятою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач є платником податку на додану вартість з 28 травня 2008 року.

Так, посадовими особами Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві проведено камеральну перевірку даних, податкової звітності з податку на додану вартість та даних Єдиного реєстру податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЦ Охоронні системи», під час якої встановлено порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунку коригування, визначених відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, що відображено у акті від 23 серпня 2016 року №1910/26-85-12-07/35810038.

Зокрема, зафіксовані вказаним актом перевірки порушення позивачем пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України в частині реєстрації наступних податкових накладних:

1) від 13 червня 2016 року на суму ПДВ 1967,38 грн, контрагент - ПАТ «Укргідроенерго», дата реєстрації 30 червня 2016 року, порушення терміну реєстрації 2 дні;

2) від 10 червня 2016 року на суму ПДВ 694,43 грн, контрагент - ПАТ «Київенерго», дата реєстрації 29 червня 2016 року, порушення терміну реєстрації 4 дні;

3) від 14 червня 2016 року на суму ПДВ 495 019,45 грн, контрагент - Корпорація виробничих та комерційних підприємств «Союз», дата реєстрації 07 липня 2016 року, порушення терміну реєстрації 8 днів;

4) від 14 червня 2016 року на суму ПДВ 1 777 982,78 грн, контрагент - Корпорація виробничих та комерційних підприємств «Союз», дата реєстрації 14 липня 2016 року, порушення терміну реєстрації 14 днів.

Вказані обставини стали підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 10 жовтня 2016 року № про застосування штрафних санкцій у розмірі 10 % в сумі 227 566,41 грн на підставі пункту 1201.1 статті 120-1 Податкового кодексу України за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням- рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку, але за результатами розгляду такої скарги, Державною фіскальною службою України прийнято рішення від 20 січня 2017 року №1237/6/99-99-11-03-01-25, яким у задоволенні скарги позивача відмовлено, а податкове повідомлення-рішення № від 10 жовтня 2016 року залишено без змін.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Так, положеннями пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Таким чином, податкові накладні підлягають реєстрації платником податку на додану вартість у Єдиному реєстрі податкових накладних протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування.

Згідно з пунктом 120-1.1. статті 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів.

Отже, допущення платником податку податкового правопорушення щодо недотримання граничного строку реєстрації податкових накладних має наслідком застосування відповідальності у вигляді штрафу, розмір якого залежить від кількості пропущених днів реєстрації.

Відповідно до положень статті 120-1 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів.

Так, у спірній ситуації, застосовуючи відповідальність до позивача за оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 10 жовтня 2016 року № , податковий орган виходив з того, що податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЦ Охоронні системи» від 10 червня 2016 року, від 13 червня 2016 року та від 14 червня 2016 року були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі податкових накладних з порушенням граничних термінів, встановлених податковим законодавством.

Проти факту несвоєчасної реєстрації податкових накладних, перелік яких наведених у акті перевірки, не заперечує й сам позивач, проте, обгрунтовує таку затримку у реєстрації поважними причинами, зокрема, порушенням кримінального провадження за фактом несанкціонованого списання грошових коштів з його поточного рахунку та, як наслідок, вилучення комп`ютерної техніки, у тому числі, на яких були встановлені системи «банк-агент» та електронна звітність та реєстрація податкових накладних.

На підтвердження вказаних обставин позивачем надано копію акта від 15 червня 2016 року, складений комісією у складі директора Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЦ Охоронні системи» ОСОБА_1 , головного бухгалтера ОСОБА_2 , головного інженера, в якому зазначено, що 14 червня 2016 року приблизно о 16 годині 00 хвилин невідомі особи (кіберзлочинці, або закери) списали та перерахували, використовуючи хакерську атаку на інтернет Клієнт-Банк, усі грошові кошти з рахунку товариства, що надійшли від контрагентів у цей день, у зв`язку з чим, як вказано в акті, товариство звернулось до правоохоронних органів з відповідною заявою, а на вимогу поліцейських комп`ютер товариства з встановленими на ньому програмами, в тому числі Арт-Звіт Плюс, яка призначена для подачі Електронної звітності та електронної реєстрація податкових накладних, Банк-Клієнт, вилучено з товариства.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з наданої суду копії витягу з кримінального провадження №0004150, 15 червня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення невідомими особами кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 160 Кримінального кодексу України, за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЦ Охоронні системи» від 14 червня 2016 року.

Так, відповідно до статті 16 Кримінального процесуального кодексу України, в редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

Одним з заходів забезпечення кримінального провадження є тимчасове вилучення майна (пункт 6 частини 2 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 167 Кримінального процесуального кодексу України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Частинами першою, другою статті 168 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Проте, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що органами досудового розслідування у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, дійсно було вилучено у товариства з обмеженою відповідальністю «СТЦ Охоронні системи» у тому числі комп`ютерна техніка, на якій були встановлені в тому числі Арт-Звіт Плюс, яка призначена для подачі Електронної звітності та електронної реєстрація податкових накладних, Банк-Клієнт, що, в свою чергу, свідчить про відсутність обгрунтованих підстав для несвоєчасної реєстрації податкових накладних.

За таких підстав, суд вважає такі твердження позивача не доведеними та такими, що не можуть бути покладені в основу даного рішення суду.

Більш того, суд вважає за необхідне зазначити й про те, що матеріали справи не містять доказів й того, що про неможливість своєчасно звернутись до податкового органу з повідомленням про обставини, які перешкодають позивачу, як платнику податків, своєчасно подати на реєстрацію податкові накладні.

З огляду на встановлені судом обставини та норми податкового законодавства, суд дійшов висновку, що у даному випадку позивач несвоєчасно подав на реєстрацію податкові накладні за наслідками господарських операцій без поважних причин, за що передбачено сплату штрафних санкцій у вигляді застосування до нього передбачених пункту 120-1.1. статті 120-1 Податкового кодексу України штрафу за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, відтак податкове повідомлення-рішення від 10 жовтня 2016 року № є правомірним та таким, що не підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем не надано суду достатніх документальних докази, якими підтверджується протиправність дій відповідачів, враховуючи обставини, встановлені судом у даній адміністративній справі та з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи, що у задоволенні позову відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Літвінова А.В.