Справа № 640/1062/20
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2020-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі

13 липня 2020 року м. Київ № 640/1062/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Аблов Є.В., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовомОСОБА_1
доГромадської ради доброчесності
провизнання протиправними та скасування висновку
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Громадської ради доброчесності (далі по тексту - відповідач, ГРД), в якому просить визнати протиправним та скасувати висновок про невідповідність судді Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики, затвердженої рішенням Громадської ради доброчесності від 17.06.2019 у вигляді проколу електронного голосування.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2020 року (суддя Кармазін О.А.), у зв`язку з виявленням недоліків позовної заяви, останню залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк на їх усунення.

На виконання вимог зазначеної ухвали суду, позивачем подано заяву про поновлення строків звернення до адміністративного суду, а також адміністративний позов у новій редакції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2020 року (суддя Кармазін О.А.) позовну заяву повернуто ОСОБА_1

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2020 року ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2020 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 липня 2020 року адміністративну справу №640/1062/20 розподілено на суддю Аблова Є.В.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі, судом встановлено наступне.

Відповідно до частини дев`ятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Ознайомившись із позовною заявою, суд встановив, що позивачем пред`явлено вимогу, яка згідно пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України належить до справ незначної складності підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

При цьому, суд враховує подану позивачем заяву про поновлення строків звернення до суду, а також висновки, викладені у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2020 року, та зазначає наступне.

Положеннями статті 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть установлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Пунктом 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Професійна діяльність суддів є публічною службою.

Як вбачається з матеріалів справи, вона стосується оцінки правомірності висновку про невідповідність судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики, затвердженого рішенням Громадської ради доброчесності від 17 червня 2019 року у вигляді проколу електронного голосування.

Таким чином, оскільки спір у цій справі пов`язаний з проходженням позивачем публічної служби, у даному випадку застосуванню підлягає місячний строк звернення до суду, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

За частиною другою статті 123 цього Кодексу якщо заяву не буде подано в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що у випадку, коли особа вважає, що її права при прийнятті, проходженні або звільненні з публічної служби були порушені, вона має право звернутися до суду у більш стислі строки, ніж на загальних підставах. Звернення до суду з пропуском цього строку за відсутності поважних причин позбавляє таку особу права захисту у судовому порядку.

Як убачається з матеріалів справи, на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, позивачем заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

У вказаному клопотанні ОСОБА_1 на обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду зазначає, що у зв`язку з підготовкою документів до участі у конкурсі на зайняття вакантних посад в апеляційному суді, 24 вересня 2019 року вона подала декларації кандидата на посаду щодо майна до Єдиного державного реєстру декларацій. В цей же день позивач отримала на свою електронну скриньку лист - підтвердження такої декларації.

Позивач зазначила, що вказана електрона скринька використовується нею лише з метою, пов`язаною із здійсненням судочинства, виконанням обов`язків щодо подачі декларації, тощо, а тому позивач вказану скриньку регулярно не перевіряє. Перевіривши 24 вересня 2019 року скриньку, позивач раптово для себе з`ясувала, що ОСОБА_2 , який був помічником члена ВККСУ Козлова А.Г. , надіслав лист «Висновки та рішення ГРД», в якому містилися два файли. Вказаний лист, за твердженням позивача, потрапив до папки «спам», тому був знайдений нею лише у вересні 2019 року. При відкритті файлу « 2019.06.18» Шумейко_висновок», висвітлюється повідомлення «Неправильний файл об`єкта безпеки об`єкта відкритого ключа. Цей файл не може бути використаним як: PKCS#7».

Крім того, позивач вважає, що відповідно до Порядку розгляду Комісією висновку про невідповідність судді критеріям професійної етики та доброчесності, затвердженого рішенням ВККСУ від 13 жовтня 2016 року № 81/за-16, суддя має бути ознайомлений ГРД з інформацією, що може свідчити про невідповідність його критеріям професійної етики та доброчесності або висновком, та має право надати ГРД відповідні пояснення. Відтак, на думку позивача, законодавцем передбачено єдиний спосіб ознайомлення судді з висновком ГРД, а саме: зобов`язано здійснювати таке ознайомлення, у тому числі з метою дотримання права судді надати відповідні пояснення.

На думку позивача, отримання висновку ГРД на електронну скриньку від помічника члена ВККСУ не є способом ознайомлення позивача з таким висновком, що встановлений законом, та відповідно не може вважатися початком строку, з якого позивач повинна була дізнатися про порушення своїх прав та інтересів.

Також, позивач зазначила, що оскільки один з двох отриманих файлів мав невірний формат та не відкривався, зміст його залишився невідомим до ознайомлення позивача з суддівським досьє 09 січня 2020 року.

Позивач звернула увагу, що під час підготовки адміністративного позову, поданого позивачем у грудні 2019 року, був використаний висновок ГРД, розміщений на її сайті. Натомість після звернення з адміністративним позовом, до позивача надійшла інформація, що висновки ГРД, розміщені на сайті, можуть не співпадати з висновками, що надсилаються до ВККСУ, а через кілька днів такий висновок ГРД було видалено з сайту, з огляду на що позивач вирішила ознайомитись з суддівським досьє та відмовитись від поданого у грудні позову, за результатами ознайомлення з яким, позивач з`ясувала, що висновок ГРД, який був розміщений на сайті та відповідно надісланий позивачу на електронну скриньку, був неповним.

За результатами ознайомлення з суддівським досьє 09 січня 2020 року позивачем було виявлено, що висновок ГДР, який був розміщений на сайті та відповідно надісланий їй на електронну скриньку, був не повний, а саме у висновку був відсутній останній лист «Перевірка кваліфікаційного електронного підпису», який мав для дійсності цього висновку вирішальне значення, з огляду на те, що позивачем було з`ясовано, що висновок ГДР від 17 червня 2019 року був підписаний особою, яка відсутня серед членів ГДР.

Оцінюючи зазначені ОСОБА_1 у клопотанні про поновлення строку звернення до адміністративного суду підстави для поновлення цього строку, суд зазначає наступне.

Порядок розгляду Комісією інформації щодо судді (кандидата на посаду судді), висновку про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності, наданих Громадською радою доброчесності визначений Регламентом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, затвердженого рішенням ВККС України від 13 жовтня 2016 року №81/зп-16.

Так, пунктом 4.10 Регламенту передбачено, що інформація щодо судді (кандидата на посаду судді) (далі -інформація) або висновок про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності (далі - висновок) надається до Комісії Громадською радою доброчесності не пізніше ніж за 10 робочих днів до визначеної Комісією дати засідання з проведення співбесіди стосовно такого судді (кандидата на посаду судді) (далі - співбесіда).

Судом встановлено, що у висновку ГДР зазначено: «Громадська рада доброчесності не змогла забезпечити судді право на відповідь до початку співбесіди з Вищою кваліфікаційною комісією суддів України, оскільки вона не надала контактної інформації, а співбесіда призначена у строки, які унеможливили таку комунікацію».

Вказані обставини свідчать про те, що ГДР не було ознайомлено ОСОБА_1 з оскаржуваним висновкам.

На думку суду надіслання помічником члена ВККС Козлова А.Г. на електронну адресу позивача копії висновку ГДР є лише власною ініціативою вказаної особи та не може слугувати доказом того, що позивача належним чином було ознайомлено з оскаржуваним висновком ГДР.

Судом враховуються також доводи позивача про розбіжність висновків ГРД, розміщених на сайті та тих, що надсилаються до ВККСУ чи на електронну скриньку судді.

На думку суду, наявність розбіжностей у висновках ГДР, дефектність файлів надісланих на електронну адресу позивача, а також не виконання свого обов`язку ГДР та ВККСУ щодо вчасного належного ознайомлення позивача з оскаржуваним висновком, спричинили суттєву затримку звернення позивача до суду з даним позовом.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно - правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що в даному випадку фактично позивач була ознайомлена з оскаржуваним висновком ГДР лише 09 січня 2020 року, під час ознайомлення з суддівським досьє, а тому і перебіг строку на звернення до суду розпочався для неї з часу, коли вона ознайомилася з ухваленим відносно неї оскаржуваним висновком.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що одним із елементів права на суд, є право на доступ до суду, що по свої суті означає, що особа повинна мати можливість подати справу на розгляд, а суд повинен розглянути її без зайвих та неналежних правових чи практичних перешкод. Таке право покладає на державу як негативний обов`язок, - тобто утриматися від створення неналежних процесуальних перешкод для доступу до суду, - так і позитивний, тобто забезпечити практичний та ефективний доступ до суду.

Крім того, згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із сталою практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, яка викладена у справі Delcourt v. Belgium, в якій ЄСПЛ зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

За приписами частини першої та шостої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 було дотримано строк звернення до адміністративного суду. Відтак, підстави для поновлення позивачу строку звернення до суду відсутні.

Крім того, звертаючись до суду з даним адміністративним позовом, позивач просить залучити Вищу кваліфікаційну комісію суддів України до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, на що суд зазначає наступне.

У відповідності до частини другої статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

Частиною п`ятою статті статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

Беручи до уваги предмет та підстави позову, а також склад учасників справи, суд дійшов висновку про необхідність залучення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, оскільки ухвалення рішення у справі може вплинути на його права та обов`язки.

Керуючись пунктом 20 частини першої статті 4, статтями 49, 160-162, 171, 257, 260, 261 та 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі №640/1062/20 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Громадської ради доброчесності (03109, м. Київ, вул. Генерала Шаповала, 9) про визнання протиправним та скасування висновку.

2. Справу буде розглядати суддя Аблов Є.В. в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

3. Залучити до участі у справі Вищу кваліфікаційну комісію суддів України (03109, м. Київ, вул. Механізаторів, 9) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

4. Запропонувати відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі подати до Окружного адміністративного суду міста Києва відзив на позовну заяву, відповідні докази, на які він посилається при його обґрунтуванні проти наведених позивачем обставин та правових підстав позову, оформлений відповідно до положень частин другої-четвертої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України та докази надіслання (надання) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

5. Роз`яснити відповідачу, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

6. Запропонувати позивачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання відзиву відповідача на позовну заяву подати до Окружного адміністративного суду міста Києва відповідь на відзив та докази надіслання (надання) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

7. Запропонувати відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання відповіді позивача на відзив подати до Окружного адміністративного суду міста Києва заперечення проти відповіді на відзив, оформлені відповідно до положень частин другої-четвертої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України та докази надіслання (надання) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

8. Зобов`язати позивача не пізніше двох днів з дня вручення копії цієї ухвали направити третій особі копію позовної заяви з додатками, а докази такого направлення надіслати суду.

9. Запропонувати третій особі у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії позовної заяви подати до Окружного адміністративного суду міста Києва пояснення щодо позовної заяви, відповідні докази, на які вона посилається при їх обґрунтуванні проти наведених позивачем обставин та правових підстав позову, оформлені відповідно до положень частин другої-четвертої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України та докази надіслання (надання) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

10. Копію ухвали про відкриття провадження направити особам, які беруть участь у справі шляхом надсилання рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою) або, за наявності в особи офіційної електронної адреси, шляхом надсилання на офіційну електронну адресу.

11. Попередити осіб, які беруть участь у справі, що кожен доказ має бути засвідчений відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 року №55.

12. Роз`яснити відповідачу, що відповідно до пункту 12 частини дев`ятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України наявні в суді матеріали, які підлягають врученню суб`єкту владних повноважень як стороні, відповідач може отримати лише безпосередньо у суді.

13. Інформацію по справі можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України за адресою: http://court.gov.ua/fair/sud2670/.

Відповідно до частини другої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями). Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є.В. Аблов

Інформація про процесуальні права і обов`язки осіб, які беруть участь у справі

Відповідно до ст.ст. 44, 47 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Учасники справи мають право: 1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; 2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; 3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; 4) ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; 5) оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; 6) користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами. Учасники справи можуть за власний рахунок додатково замовити та отримати в суді засвідчені копії документів і витяги з них. Учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. За введення суду в оману щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність, встановлену законом. Документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом. Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення форм процесуальних документів відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. Учасник справи звільняється від обов`язку надсилати іншим учасникам справи або подавати до суду копії документів відповідно до кількості учасників справи, якщо він подає документи до суду в електронній формі. У такому разі копії відповідних документів іншим учасникам справи направляє суд. Якщо обсяг документів є надмірним, суд направляє учасникам справи тільки копії процесуальних документів та повідомлення про можливість ознайомитися з іншими матеріалами в приміщенні суду або через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника). Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника). Якщо позов, апеляційна, касаційна скарга подані до суду в електронній формі, позивач, особа, яка подала скаргу мають подавати до суду заяви по суті справи, клопотання та письмові докази виключно в електронній формі, крім випадків, коли судом буде надано дозвіл на їх подання в паперовій формі.

Крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. У разі направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції зміна предмета, підстав позову не допускаються, крім випадків, визначених цією статтею. Зміна предмета або підстав позову при новому розгляді справи допускається в строки, встановлені частиною першою цієї статті, лише у випадку, якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв`язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання, або, якщо справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження - початку першого судового засідання при первісному розгляді справи. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов повністю або частково, подати відзив на позовну заяву. Сторони можуть досягнути примирення на будь-якій стадії судового процесу, що є підставою для закриття провадження в адміністративній справі. Суд не приймає відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем і не визнає умов примирення сторін, якщо ці дії суперечать закону або порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси. У разі подання будь-якої заяви, визначеної частиною першою або третьою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у судовому рішенні. Відповідач, який не є суб`єктом владних повноважень, може пред`явити зустрічний позов відповідно до положень статті 177 цього Кодексу.