Справа № 520/1988/2020
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2020-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2020 р. Справа № 520/1988/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Чалого І.С.,

суддів: Мельнікової Л.В. , П`янової Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2020, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., м. Харків, повний текст складено 23.03.20 по справі № 520/1988/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області які полягають у зменшенні розміру пенсії з надбавками за рахунок виплати лише 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 з 05.03.2019 протиправними; зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити пенсію у розмірі з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 з 05.03.2019, здійснити виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 05.03.2019 однією сумою, з урахуванням виплачених сум з нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини доходу, без використання при таких виплатах постанов Кабінету Міністрів України чи інших нормативно правових актів (постанова № 649 від 22.08.2018, постанова № 804 від 14.08.2019), які надають боржнику можливість для відстрочення чи розстрочення виплат.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в частині виплати ОСОБА_1 75 % суми підвищення до пенсії за період 05.03.2019 р.- 04.09.2019 р.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 виплату пенсії у 100% розмірі підвищення із компенсацією втрати частини доходу у порядку статті 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" за період 05.03.2019р.- 04.09.2019р.

В іншій частині вимог позов залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позову та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що суд першої інстанції, обмежуючи перерахунок та виплату позивачу пенсії з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 з 05.03.2019 датою 04.09.2019 на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 804 від 14.08.2019 не надав правової оцінки цієї постанови на відповідність норм Конституції та Законів України. Стверджує, що обмеження виплати пенсії, нарахованої в порядку, передбаченому Законом, не може бути встановлено постановою Кабінету Міністрів України. Заявник апеляційної скарги вважає, що він набув право на отримання пенсії з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 , з 05.03.2019, а постановою № 804 зазначене право звужується. Вказує на помилковість висновку суду про відмову в задоволенні позовних вимог про виплату пенсії однієї сумою з підстав того, що право позивача на отримання перерахованого розміру пенсії з урахуванням вже сплачених сум підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу до Конвенції "Захист прав власності" і відповідні суми перерахунку слід вважати "майном" у значенні цього положення, оскільки позивач отримав право на вказані суми виплат. Тому, невиплата пенсії позивачу в належному розмірі є втручанням у право позивача на мирне володіння майном. Уважає вимогу щодо заборони застосування Постанови № 649 при виплаті суми перерахунку пенсії та компенсації суми пенсії законною, адже загальновідомим є той факт, що відповідач при виконанні судових рішень застосовує порядок, передбачений цієї постановою. Просив при прийнятті постанови надати оцінку постанов Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 № 804, від 24.12.2019 № 1088 та постанові № 649 від 2.08.2018 на відповідність меті та завданням Закону № 2262-ХІІ, а також ідеї соціальної справедливості, верховенству права, Конституції України.

Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідач просив залишити рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову без змін, посилаючись на правомірність висновків суду та судову практику суду апеляційної інстанції під час розгляду аналогічних спорів.

У відповіді на відзив на апеляційну скаргу представник позивача вказує на помилковість тверджень Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області, звертає увагу суду на правові позиції судів у подібних правовідносинах.

Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження в межах доводів апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області та отримує пенсію в розмірі 60 % від грошового забезпечення, яка призначена відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09.04.1992 з 20.12.2007.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 позивачу проведено перерахунок пенсії, відповідно до якого підвищення пенсії позивача складає 2697,35 грн, з них до сплати з 01.01.2018 по 31.12.2018 щомісячно 50% від підвищення у сумі 1348,68 грн; з 01.0.2019 по 31.12.2019 75% від підвищення у сумі 2023,01 грн та з 01.01.2020 щомісячно 100% від підвищення у сумі 2697,35 грн.

Не погодившись із виплатою перерахованої пенсії в обмеженому розмірі з 05.03.2019 позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що після втрати чинності постановою Кабінету Міністрів України № 103 на підставі судового рішення, тобто з 05.03.2019, відповідач не мав правових підстав для продовження виплати підвищення до пенсії у розмірі 75% суми підвищення пенсії. Водночас, суд урахував, що така підстава знов виникла 04.09.2019 - з моменту набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України "Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" №804 від 14.08.2019, якою Кабінет Міністрів України знов уповноважив пенсійні органи здійснювати виплату у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року. Також суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для покладення на орган ПФУ обов`язку здійснити компенсацію втрати частини доходів у вигляді пенсії за спірний період з 05.03.2019 по 04.09.2019 відповідно до ст.2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок, виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 05.03.2019 однією сумою, суд першої інстанції виснував, що кількість платежів у межах однієї суми коштів не порушує прав особи на соціальний захист у формі пенсійного забезпечення, адже метою судового захисту є спонукання владного суб`єкта до належного виконання адміністративних функцій у повному обсязі, що полягає у проведенні розрахунку за усією належною до одержання сумою пенсії. Суд першої інстанції зауважив, що ця вимога позову заявлена наперед, стосується подій майбутніх правовідносин, відносно яких відсутні дані щодо існування у відповідача наміру на недотримання закону та порушення прав заявника.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідачем рішення суду першої інстанції не оскаржується, а позивач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог. Отже, в межах розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції надається правова оцінка висновкам суду про відмову в задоволенні позовних вимог про обмеження зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію за період з 05.03.2019 датою 04.09.2019; здійснити виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 05.03.2019 однією сумою; без використання при таких виплатах постанов Кабінету Міністрів України чи інших нормативно правових актів (постанова № 649 від 22.08.2018, постанова № 804 від 14.08.2019 р.), які надають боржнику можливість для відстрочення чи розстрочення виплат.

Колегія суддів частково не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до частини третьої (четвертої) статті 63 Закону № 2262-ХІІ (в редакції на момент призначення пенсії) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у строки, встановлені частиною другою статті 51 цього Закону.

Як вбачається з наведеної норми права, вказана норма не вказує на рішення суб`єкта владних повноважень про зміну видів грошового забезпечення військовослужбовців як на підставу для перерахунку пенсії, а пов`язує її перерахунок з фактичною зміною видів грошового забезпечення.

Водночас, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII частину 4 статті 63 Закону № 2262-ХІІ викладено у такій редакції: "усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у звязку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України (набрання чинності з 01.01.2017).

Отже, нормативний підхід до розуміння норм права, що регулюють відносини перерахунку і виплати пенсій на умовах норм Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" дає можливість зробити висновок, що зі зміною правового регулювання підстав проведення перерахунку пенсії Кабінету Міністрів України делеговано право встановлювати умови, порядок та розміри пенсійних виплат при перерахунку пенсії військовослужбовців, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, що узгоджується з функціями Уряду України, визначеними в пунктах 2, 3статті 116 Конституції України.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 №103 (далі по тексту - Постанова №103 в редакції на момент її прийняття) встановлено виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах: з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків; з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків; з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 р.

З огляду на матеріали справи, позивачу з 01.01.2018 проведено перерахунок пенсії відповідно до вимог Постанови № 103, відповідно до якого підвищення пенсії позивача складає 2697,35 грн, з них до сплати з 01.01.2018 по 31.12.2018 щомісячно 50% від підвищення у сумі 1348,68 грн; з 01.0.2019 по 31.12.2019 75% від підвищення у сумі 2023,01 грн та з 01.01.2020 щомісячно 100% від підвищення у сумі 2697,35 грн.

Водночас, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Зобов`язано Кабінет Міністрів України невідкладно після набрання рішенням суду законної сили опублікувати резолютивну частину рішення суду про визнання нормативно-правого акта протиправним та нечинним в окремій його частині у виданні, в якому було офіційно оприлюднено нормативно-правовий акт.

Отже, у зв`язку із скасуванням пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі №2826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії скасовано.

З таких обставин, суд першої інстанції виснував, що з 05 березня 2019 року пенсія позивачу підлягає виплаті у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, а дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати з 05 березня 2019 року 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, є протиправними.

В цій частині висновок суду та встановлені судом обставини учасниками справи не заперечуються.

Водночас, колегія суддів зазначає, що обмеження судом першої інстанції задоволення вимог позову щодо визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з приводу виплати позивачу 75% суми підвищення до пенсії та зобов`язання здійснити виплату пенсії у 100% розмірі підвищення датою 04.09.2019, з посиланням на Постанову Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 № 804 "Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", є помилковим з огляду на таке.

Так, враховуючи вже зазначене вище рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 року у справі №826/3858/18, яке було залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року (набуло законної сили 05.03.2019 р.), позивач з цієї дати (05.03.2019 р.) набув право на виплату пенсії у 100% розмірі підвищення пенсії, тобто визнано неправомірним положення постанови Кабінету Міністрів України №103, якими визначався порядок виплати проведеного перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII.

Відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 №804 "Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", яка набула чинності 04.09.2019, установлено, що виплата пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 1 січня 2018 р. з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року.

Норми вказаної Постанови № 804 за змістом дублюють норми п. 1, 2 Постанови № 103, яка в судовому порядку була визнана протиправною та нечинною.

Відповідно ч.2 ст.22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до другого речення ч. 4 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ у разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

З вказаної вище норми прави вбачається імперативне правило заборони зменшувати розмір пенсії при проведенні наступних перерахунків пенсії, в тому числі проведених в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів зауважує, що фактично вищевказана Постанова № 804, з урахуванням вже визначеного позивачу з 05.03.2019 права на виплату пенсії у 100% розмірі підвищення пенсії, з 04.09.2019 обмежує розмір гарантованого позивачу пенсійного забезпечення у 2019 році 75 % сумою підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018, тобто вказаний нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України є таким, що звужує зміст та обсяг існуючих прав позивача на законодавчо встановлений розмір пенсійного забезпечення.

З урахуванням наведеного колегія суддів не може погодитися із висновками суду першої інстанції про те, що оскільки Постанова № 804 набрала чинності 04 вересня 2019 року, виплата позивачу пенсії в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії є безпідставною лише в період з 05 березня 2019 року по 04 вересня 2019 року (включно).

З огляду на закріплене в статті 63 Закону № 2262-ХІІ правило недопустимості зменшення розміру пенсії, колегія суддів уважає, що позивач з 05.03.2019 набув право на виплату пенсії в повному розмірі, яке не може бути обмежено в подальшому підзаконним нормативно-правовим актом.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції уважає, що Постанова № 804 не підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, а виплата позивачу пенсії має здійснюватися в розмірі, визначеному станом на 05.03.2019, без обмеження виплати пенсії в такому розмірі датою 04.09.2019.

Оскільки починаючи з 01.01.2020 виплата пенсії проводиться з урахуванням 100 % суми підвищення, то належним способом захисту порушених прав в цьому випадку слід уважати зобов`язання виплатити заборгованість з пенсійних виплат за період з 05.03.2019 по 31.12.2019, яка утворилася внаслідок зменшення розміру пенсії позивачу за рахунок виплати 75 відсотків суми підвищення пенсії.

Отже, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, та приймаються колегією суддів в якості належних.

Також колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині покладення обов`язку на відповідача здійснити виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 05.03.2019 однією сумою, виходячи з такого.

Згідно зі ст.55 Закону № 2262-ХІІ нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

З системного аналізу вказаних вище норм права можна дійти висновку, що ст. 55 Закону № 2262-ХІІ передбачає виплату недоплаченої пенсії окремими рівними частинами у випадку коли встановлена вина пенсіонера у несвоєчасному отриманні таких виплат. В свою чергу, в іншому випадку виплата сум пенсії за минулий час має бути проведена однією сумою в тому разі, якщо пенсія належала пенсіонеру, однак, не була отримана ним вчасно з вини органу Пенсійного фонду.

Колегія суддів зазначає, що Закон № 2262-ХІІ не містить приписів, які б визначали спосіб дій органу Пенсійного фонду щодо виплати суми пенсії за минулий час, що утворилася з вини органу Пенсійного фонду, яка встановлена судовим рішенням та яким зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії за минулий час.

Водночас відсутність такої вказівки в спеціальному нормативному акті не дає підстави відповідачу не застосовувати загальну норму ст. 55 Закону № 2262-ХІІ щодо виплати пенсії за минулий час однієї сумою.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що належним виконанням судового рішення про зобов`язання пенсійного органу перерахувати та виплатити позивачу пенсію без урахування обмежень, встановлених п.2 постанови КМ України № 103, за період з 05.03.2019, буде вважатися як перерахування присудженої суми одним платежем, так і кількома платежами, тобто фактично між сторонами виник спір з приводу способу виконання судового рішення в частині виплати суми пенсії за минулий час однією сумою або кількома платежами.

Відповідно до ч. 6 ст. 246 КАС України разі необхідності у резолютивній частині також вказується про порядок і строк виконання рішення.

Колегія суддів уважає, що належним способом виконання судового рішення є виплата заборгованості внаслідок проведеного перерахунку пенсії на виконання такого рішення є виплата суми пенсії за минулий час однієї сумою, що кореспондується з нормою ч. 2 ст. 55 Закону № 2262-ХІІ та в подальшому впливає на розрахунок сум компенсації втрати частини доходів в день фактичної виплати всієї суми заборгованості.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що метою судового захисту є спонукання владного суб`єкта до належного виконання адміністративних функцій у повному обсязі, що (у даному конкретному випадку) полягає у проведенні розрахунку за усією належною до виплати сумою пенсії.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що кількість платежів у межах однієї суми коштів не порушує прав особи на соціальний захист у формі пенсійного забезпечення є помилковим.

Колегія суддів уважає, вимоги позивача в апеляційній скарзі про виплату сум пенсії за минулий час без використання при таких виплатах постанови Кабінету Міністрів України "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду" № 649 від 22.08.2018, є передчасними, оскільки стосуються питань, що виникають на стадії виконання судового рішення, а тому висновок суду першої інстанції про відсутність підстав про задоволення цієї вимоги є правомірним.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Отже, враховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, та не враховано приписи ст. 22 Конституції України, ст. 55, 63 Закону № 2262-ХІІ, які мають бути застосовані до спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в визначенні способу виконання судового рішення та обмеження датою 04.09.2019 задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивачу за рахунок виплати 75 відсотків суми підвищення пенсії та зобов`язання провести перерахунок та виплату позивачу 100 відсотків суми підвищення пенсії з урахуванням проведених виплат з прийняттям нової про задоволення позову ОСОБА_1 в цій частині з визначенням такого способу захисту порушених прав як зобов`язання відповідача провести виплату заборгованості з пенсійних виплат однією сумою з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії за період з 05.03.2019 по 31.12.2019 за виключенням фактично виплачених сум.

Оскільки, відповідно до п.3 ч.6 ст.12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, дана справа відноситься до справ незначної складності і відповідно до ч. 5 ст.328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст.328 КАС України.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції (позивач звільнений від сплати судового збору), судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 по справі № 520/1988/2020 скасувати в частині відмови в задоволенні виплати пенсії однією сумою та обмеження датою 04.09.2019 задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо зменшення розміру пенсії позивачу за рахунок виплати 75 відсотків суми підвищення пенсії та зобов`язання провести перерахунок та виплату позивачу 100 відсотків суми підвищення пенсії з урахуванням проведених виплат.

Прийняти в цій частині нове судове рішення, яким визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати 75 відсотків суми підвищення належної йому пенсії у період з 04.09.2019.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (Держпром, 3 під. 2, м. Харків, ) провести виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованості з пенсійних виплат однією сумою з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії за період з 05.03.2019 по 31.12.2019 за виключенням фактично виплачених сум.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді Л.В. Мельнікова Я.В. П`янова