Справа № 400/399/20
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/399/20
Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Стас Л.В..

суддів: Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання формулювання причин звільнення незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( далі - Позивач) звернувся з позовом до Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області ( далі Відповідач) про визнання формулювання причини звільнення таким, що не відповідає чинному законодавству, зобов`язати Вітовську РДА змінити формулювання причин звільнення позивача з посади першого заступника голови Вітовської РДА в розпорядженні від 21 січня 2020 року № 1-к та в трудовій книжці шляхом викладення формулювання в новій редакції: Звільнити з займаної посади у зв`язку з припиненням повноважень посадової особи. Пункт 5 статті 41 КЗпП; зобов`язати Вітовську РДА виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу в розмірі, передбаченому статтею 44 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП), а саме: 120266,94 грн.

На думку позивача, відповідач допустив неповну юридичну кваліфікацію підставам звільнення, а саме: не вказав в якості причини звільнення позивача пункт 5 частини першої статті 41 КЗпП (припинення повноважень посадових осіб), і, як наслідок, позбавив його законного права на отримання вихідної допомоги відповідно до статті 44 КЗпП.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі, позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріально та процесуального права, просить рішення суду від 27 березня 2020 року скасувати, прийняти нове про задоволення позову. В обгрунтування доводів апеляційної скарги, зазначив, що в рішенні суду взагалі відсутня правова оцінка застосованого відповідачем формулювання причини його звільнення. Крім того, апелянт вказав, що відповідно до ч. 6 ст.296 КАС, він як учасник бойових дій, є особою звільненою від сплати судового збору, відповідно до п. 13 ч. І ст.5 Закону "Про судовий збір", та більш того, вихідна допомога, про яку йдеться в позовній заяві, є виплатою, передбаченою умовами трудового договору, тому згідно з рішенням КСУ від 15.10.2013 р. № 8-рп/2013 входить до поняття "заробітна плата", та не є об`єктом сплати судового збору, який позивач вимушений був сплатити на виконання ухвали суду першої інстанції. Як наслідок викладеного, просить скасувати Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року про обов`язок сплатити судовий збір.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач послався на відсутність правових підстав для кваліфікації звільнення позивача із займаної посади за пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що Розпорядженням голови Вітовської районної державної адміністрації від 16.07.2018 №11-л позивача було призначено на посаду першого заступника голови Вітовської районної державної адміністрації.

Розпорядженням голови Вітовської районної державної адміністрації № 1-к від 21.02.2020 позивача звільнено із займаної посади, у зв`язку з припиненням повноважень голови Вітовської районної державної адміністрації відповідно до статей 2,6,10,39 Закону України Про місцеві державні адміністрації,ст.24 Закону України Про відпустки, п.9 ст.36,статей 47,83,116 КЗпП.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції, дійшов висновку про дотримання відповідачем вимог чинного законодавства під час звільнення позивача та формулювання підстав для його звільнення, та що у позивача в спірних правовідносинах відсутнє право на отримання вихідної допомоги в установленому статтею 44 КЗпП розмірі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду з таких підстав.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 10 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» №586-XIV від 09.04.1999 року (далі - Закон №586) вказує, що перший заступник та заступники голів місцевих державних адміністрацій виконують обов`язки, визначені головами відповідних державних адміністрацій, і несуть персональну відповідальність за стан справ на дорученій їм ділянці роботи. Перший заступник та заступники голови обласної державної адміністрації призначаються на посаду та звільняються з посади головою обласної державної адміністрації за погодженням із Кабінетом Міністрів України. Перший заступник та заступники голови районної державної адміністрації призначаються на посаду та звільняються з посади головою районної державної адміністрації за погодженням з головою обласної державної адміністрації. Перші заступники та заступники голів місцевих державних адміністрацій заявляють про припинення своїх повноважень новопризначеним головам місцевих державних адміністрацій у день їх призначення.

Пунктом 3 ч.1 ст.39 Закону №586 визначено, що голови місцевих державних адміністрацій призначають на посади та звільняють з посад своїх заступників, керівників структурних підрозділів відповідно до ст.ст. 10, 11 цього Закону.

У спірних правовідносинах, ст.10 Закону №586 «Про місцеві державні адміністрації» визначає підстави звільнення позивача із займаної посади.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що доводи позивача про те, що при формулюванні причин його звільнення не мають застосовуватися норми КЗпП України (зокрема п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України), оскільки, в даному випадку, на спірні відносини поширюються положення спеціального законодавства, а саме: норми Закону №586.

Звільнення першого заступника голови районної державної адміністрації на підставі ст.10 Закону України № 586-XIV не є звільненням з ініціативи власника.

Так, ця норма містить додаткову, особливу підставу для звільнення працівника, пов`язану з його статусом, якої не містить КЗпП України чи Закон України «Про державну службу». Ця підстава законом пов`язується не з волевиявленням працівника чи голови райдержадміністрації, а з самим фактом призначення нового керівника адміністрації. Статтею 10 Закону №586 для перших заступників голови райдержадміністрації передбачено обов`язок заявити про складення повноважень перед новопризначеним головою.

Пунктом 3 ч.1 ст.39 та ч.3 ст.10 Закону №586 визначено, що юридичним наслідком призначення нового голови районної державної адміністрації є право останнього звільнити перших заступників та заступників голови районної державної адміністрації із займаних посад внаслідок автоматичного припинення їх повноважень, про що вони заявляють новому голові адміністрації.

Звільненню новопризначеним головою районної державної адміністрації своїх заступників на підставі ч.3 ст.10 Закону №586 не може передувати дотримання певного додаткового порядку припинення їх повноважень, крім самого факту припинення цих повноважень в силу закону.

Написання заяви про припинення повноважень є обов`язком посадової особи - першого заступника голови районної державної адміністрації в силу вимог ч. 3 ст.10 Закону №586 та пов`язане з настанням юридичного факту: звільненням з посади голови такої державної адміністрації та призначенням на посаду нового голови, наслідком чого є звільнення першого заступника голови з державної служби. Тому у цьому випадку не відбувається припинення трудового договору на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що правомірним формулюванням причин звільнення позивача з посади першого заступника голови облдержадміністрації є : «у зв`язку з припиненням повноваження посадової особи відповідно до ст. 10, п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону №586».

З урахуванням наведеної позиції апеляційного суду щодо правової природи звільнення позивача та його взаємозв`язок із правом останнього на отримання вихідної допомоги, передбаченої статтею 44 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП), колегія суддів вважає, що така позовна вимога також задоволенню не підлягає, оскільки є похідною від вимоги щодо зміни формулювання підстав звільнення.

Стосовно доводів апелянта щодо незаконності Ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року про обов`язок сплатити судовий збір, з наведених вище підстав, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи наявна Ухвала Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року, якою позивачеві повернуто сплачений ним судовий збір у сумі 2 043,46 грн., та виправлена помилка суду. У зв`язку з цим колегія суддів не вбачає за необхідне входити в обговорення та оцінку законності вказаної Ухвали.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та відзиві на позов, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи.

Відповідно до ст. ст. 242 КАС України КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання формулювання причин звільнення незаконними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного судового рішення 09 липня 2020р.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Турецька І.О. Шеметенко Л.П.