Справа № 240/8312/20
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2020-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про відмову у забезпеченні позову)

14 липня 2020 року м. Житомир справа № 240/8312/20

категорія 109020100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Капинос О.В., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області, викладене в листі без номера та дати, підписаному сільським головою Черешнюком О.М., яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки сільськогосподарського призначення, комунальної форми власності, орієнтовною площею 2,0 га, за кадастровим номером :01:00:0456 з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства на території Малочернявської сільської ради Ружинського району Житомирської області;

зобов`язати Вчорайшенську сільську раду Ружинського району Житомирської області надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки сільськогосподарського призначення, комунальної форми власності, орієнтовною площею 2,0 га, за кадастровим номером :01:00:0456 з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства на території Малочернявської сільської ради Ружинського району Житомирської області.

Разом з позовною заявою було також подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 05.06.2020 вказану позовну було залишено без руху та роз`яснено заявнику, що заява про забезпечення позову, згідно вимог ч.1 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України, буде розглянута судом після вирішення питання про відкриття провадження у цій справі.

Ухвалою суду від 14.07.2020 провадження у справі відкрито у зв`язку із усуненням недоліків позовної заяви.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

У заяві позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії щодо відчуження земельної ділянки, кадастровий номер :01:000:0456, щодо якої він звертався до відповідача за дозволом на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки кадастровий номер :01:00:0456, в чому було відмовлено з тих підстав, що по бажаній земельній ділянці сесією Вчорайшенської сільської ради вже було надано дозвіл на розробку відповідної документації із землеустрою. Вказує, що існує ймовірність, що під час розгляду судом цього позову земельна ділянка, щодо якої позивач звернувся до суду, буде передана у власність іншим особам або особі, і новий фактичний власник земельної ділянки матиме можливість відчужити спірну земельну ділянку. В зв`язку з цим, позивач вбачає необхідність у забезпеченні позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 150 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Пунктом 1 ч.2 цієї статті визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 5 ст.154 КАС України визначено, що про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 154 КАС України заяву про забезпечення позову розглянуто без повідомлення учасників справи.

Згідно положень ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1)зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно п. 4, 5 ч. 1 ст. 152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, в тому числі: захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Аналізуючи зміст положень ч. 2 ст. 150 КАС України суддя зазначає, що забезпечення позову допускається лише у виключних випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ж є очевидні ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник лише вказує на те, що існує ймовірність, що під час розгляду судом цього позову земельна ділянка, щодо якої позивач звернувся до суду, буде передана у власність іншим особам або особі. У такому разі буде істотно ускладнено виконання рішення суду та унеможливлений ефективний захист та поновлення його прав та інтересів .

З даного приводу суд зазначає, що надання іншій собі дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою саме по собі ще не є доказом подальшого прийняття позитивного рішення щодо поділу земельної ділянки в рівних частинах.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, суд вважає, що заявником не доведено, що у разі не забезпечення позову - це істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Заборона ж відповідачу приймати будь-які рішення з розпорядження спірними земельними ділянками, на думку суду, є втручанням в дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування стосовно розпорядження земельними ділянками і виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

При цьому, висновок щодо протиправності спірного рішення суб`єкта владних повноважень, судом може бути зроблений лише за результатами розгляду даної справи.

Тому суд вважає, що наведені у заяві доводи про необхідність забезпечення позову є необґрунтованими, оскільки не свідчать про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити поновлення його порушених прав та інтересів, як це передбачено п. 1 ч. 2 ст.150 КАС України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, тому відмовляє у задоволенні клопотання.

Керуючись статтями 150, 151, 156, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 у забезпеченні позову.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Капинос