Справа № 758/14692/19
Суддя: Гребенюк В. В.
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Товченко К.М., розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 6 роти рядового поліції УПП в м. Києві Лісовського Богдана Богдановича, треті особи: Управління патрульної поліції в м. Києві Національної поліції України, Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до інспектора 1 батальйону 6 роти рядового поліції УПП в м. Києві Лісовського Богдана Богдановича (надалі за текстом - відповідач) з вищезазначеним позовом.

В обгрунтування позову зазначив, що 12.11.2019 року відповідачем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме, що позивач, керуючи автомобілем, здійснив розворот ліворуч, перетнувши при цьому подвійну суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.3, чим порушив п. 8.5.1 Правил дорожнього руху.

На думку позивача, вказану постанову про накладення адміністративного стягнення було винесено незаконно, за відсутності події та складу правопорушення, доказів вчинення правопорушення, а також, в порушення встановленого порядку притягнення до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим, звернувся до суду.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 19.11.2019 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання, встановлено строк для подання відзиву.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Крім того, представником позивача було подано заяву про стягнення судових витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000 гривень, а також заяву про винесення окремої ухвали, якою просив зобов`язати Управління патрульної поліції у м. Києві притягнути відповідача до дисциплінарної відповідальності, а також зобов`язати Головне управління Національної поліції у м. Києві внести відомості до ЄРДР щодо вчинення кримінального правопорушення відповідачем.

Відповідач відзив у встановлений строк не подав, явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином.

Представник третьої особи Департаменту патрульної поліції подала пояснення, у яких заперечила проти задоволення позовних вимог, вважаючи їх безпідставними та необгрунтованими. Зазначила, що відповідач, будучи безпосереднім очевидцем вчинення правопорушення позивачем, зупинив транспортний засіб, роз`яснив позивачу його права, здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог законодавства, діючи в межах покладених на нього повноважень, а відтак, підстави для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відсутні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи і відповідні їм правовідносини.

12.11.2019 року відповідачем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАК № 1738823, а саме, що позивач, керуючи транспортним засобом MAZDA CX-5, держ.номер НОМЕР_1 , здійснив розворот ліворуч, перетнувши при цьому подвійну суцільну лінію горизонтальної розмітки 1.3, чим порушив п. 8.5.1 Правил дорожнього руху, і скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Відповідачем прийнято рішення про накладення штрафу на позивача в розмірі 255 гривень.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Статтею 258 КУпАП передбачено випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Зокрема, протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п`ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), а також статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається. Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень п. 4 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (надалі за текстом - Інструкції), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський на місці вчинення адміністративного правопорушення, виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП.

Згідно з п. 8 Розділу ІІІ Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення була оголошена і вручена позивачу, а сама справа була розглянута відповідачем на місці зупинки транспортного засобу.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження того, що під час винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності відповідачем було порушено норми Кодексу України про адміністративні правопорушення або положення підвідомчих нормативно-правових актів, які регулюють порядок оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Натомість третьою особою надано пояснення, відповідно до якого відповідач під час винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, діяв відповідно до покладених на нього повноважень, а також виконував процедуру притягнення до адміністративної відповідальності, передбачену Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Крім того, суд враховує, що належним відповідачем у справі повинно бути Управління патрульної поліції в м. Києві, а не інспектор 1 батальйону 6 роти рядового поліції УПП в м. Києві Лісовський Богдан Богданович, оскільки останній під час винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності діяв не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, яка регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Верховний Суд у справі № 759/13033/14-а (Постанова від 27.02.2020 року) зазначив, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду. Суд першої інстанції не може відмовляти у задоволенні позову з підстав неналежності відповідача, не обговоривши попередньо це питання зі сторонами. З`ясувавши, хто є належним відповідачем у справі, суд повинен вирішити питання про залучення до участі у справі належного відповідача чи співвідповідача.

Водночас, суд був позбавлений можливості вирішити питання про залучення до участі у справі належного відповідача, оскільки позивачем було подано заяву про розгляд справи без його участі.

Таким чином, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про необґрунтованість вимог позивача та відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні адміністративного позову, підстави для стягнення з Департаменту патрульної поліції судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 гривень відсутні.

Розглядаючи клопотання про винесення окремої ухвали, якою зобов`язати Управління патрульної поліції у м. Києві притягнутися до дисциплінарної відповідальності відповідача, та зобов`язати Головне управління Національної поліції у м. Києві внести відомості до ЄРДР щодо вчинення кримінального правопорушення відповідачем, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними. Окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.

Оскільки судом не встановлено протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень під час винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, підстави для постановлення окремої ухвали відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 9, 73, 74, 77, 134, 194, 245-246, 249, 250, 251, 286, 293, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 6 роти рядового поліції УПП в м. Києві Лісовського Богдана Богдановича, треті особи: Управління патрульної поліції в м. Києві Національної поліції України, Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити;

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення (зважаючи на п. 15.5 перехідних положень КАС України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення);

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Гребенюк