Справа № 752/7923/20
Суддя: Чередніченко Н. П.
Дата ухвалення: 2020-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 752/7923/20
Провадження № 2-а/752/278/20
РІШЕННЯ

Іменем України

03.07.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Ворошила Валентина Олеговича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд скасувати постанову поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в полтавській області Департаменту патрульної поліції Ворошила В.О. серії ДПО18 № 958402 від 17.04.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив про те, що згідно оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення, 17.04.2020 року приблизно о 10 год. 40 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Тойота» державний номер НОМЕР_1 , на 208 км. автодороги Київ-Харків-Довжанський, не увімкнув ближнє світло фар поза населеним пунктом, чим порушив вимоги п. 9.8 Правил дорожнього руху. Позивач вважає дії інспектора протиправними, з огляду на те, що у постанові не вказано назву населеного пункту, поза яким позивачем не увімкнено ближнє світло фар, що, на думку позивача, свідчить про не встановлення місця правопорушення. Також, вказує, що описане у постанові правопорушення не охоплюється змістом частини другої статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2020 року відкрито провадження у справі.

Відповідно до вимог ст. ст. 19, 257 Кодексу адміністративного судочинства України справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позов, в якому зазначив про те, що вимоги позивача не ґрунтуються на законі, є безпідставними, просив відмовити у задоволенні позову. До відзиву додав відеозапис події.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд надходить до наступних висновків.

Зі змісту оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 17.04.2020 року серії ДПО18 № 958402, яка складена поліцейським роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Ворошило В.О., вбачається, що 17.04.2020 року приблизно о 10 год. 42 хв., водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Тойота» державний номер НОМЕР_1 , на 208 кілометрі автомобільної дороги Київ-Харків-Довжанський М03, не увімкнув ближнє світло фар поза межами населеного пункту у період з 01.10 по 01.05, чим порушив вимоги п. 9.8 Правил дорожнього руху.

Вказані дії позивача кваліфіковано за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до змісту п. 9.8 Правил дорожнього руху, з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності - ближнє світло фар.

Аналізуючи п. 19 Правил дорожнього руху слід дійти висновку, що фари ближнього світла транспортного засобу віднесено до зовнішніх освітлювальних приладів.

Відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами передбачена частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частиною другою 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою чергу, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік яких визначений ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з вимогами ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Оглядом наданого відповідачем відеозапису з нагрудної камери (зафіксована дата - 17.04.2020 року, зафіксований час - 10 год. 39 хв. 57 сек.) встановлено, що транспортний засіб «Тойота» державний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, рухається без увімкненого ближнього світла фар.

Відповідно до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінюючи докази, наявні в матеріалах справи, при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем належним чином, відповідно до вимог ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, перевірено усі істотні обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Постанова відповідає вимогам ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, викладені в ній дані підтверджені належними доказами.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 245-246 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. ст. 73, 74 Кодексу адміністративного судочинства України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідачем надано в розпорядження суду належні та допустимі докази на підтвердження наявності встановлених останнім обставин, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Таким чином, відповідачем доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, що свідчить про обґрунтованість прийнятого рішення, що є предметом оскарження у даному провадженні.

Отже, в даному випадку відсутні достатні та необхідні правові підстави для скасування судом постанови про адміністративне правопорушення від 17.04.2020 року серії ДПО18 № 958402.

За таких обставин суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 19 Конституції України, ст. ст. 1, 9, 122 ч. 3, 222, 258, 265-2, 268, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 72, 77, 78, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Ворошила Валентина Олеговича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя