Справа № 160/2640/20
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2020-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

10 липня 2020 року Справа № 160/2640/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.,
при секретарі судового засідання Рубані А.В.,
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року було відкрито провадження в адміністративній справі №160/2640/20 та призначено до розгляду у порядку підготовчого провадження за правилами загального позовного провадження
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «ГРАНД-ФЛЕКС» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2016 по 30.09.2019, за результатами якої складено акт перевірки від 08.01.2020 року № 155/04-36-05-01/3829984 (далі - Акт перевірки).
За період з 01.10.2016 по 30.09.2019 ТОВ «ГРАНД-ФЛЕКС» задекларовано в рядку 01 декларації(й) „Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку" у сумі 421 491 227 грн.
Перевіркою відображених у рядку 01 декларації(й) „Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку" показників за період з 01.10.2016 по 30.09.2019 встановлено, що на формування цих показників мало вплив здійснення операцій із продажу cтретч плівки, стрічки самоклейної, стретча пакувального та іше.
Перевіркою задекларованих у рядку 02 Декларацій „Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності" показників за період з 01.10.2016 по 30.09.2019 у загальній сумі 30 639 638 грн.
Перевіркою повноти визначення задекларованих ТОВ «ГРАНД-ФЛЕКС» показників у рядку 01 Декларацій «дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» за період з 01.10.2016 по 30.09.2019 встановлено їх заниження всього у сумі 369 785 грн., в тому числі 4 кв. 2016 року у сумі 332 275грн., 2017 рік у сумі 37 510грн.
Зведені дані щодо задекларованих та встановлених у ході проведення перевірки сум податку на прибуток (за періоди з 01.01.2015) платника податків за період 01.10.2016 по 30.09.2019 наведено в додатку 9 до акта (довідки) перевірки.
Перевіркою встановлені наступні порушення: аналізом первинних документів, а саме актів виробництва продукції та передачі на склад, обороти рахунка 201 «Сировина і матеріали» було встановлено списання сировини у виробництво («стрейч плівка», «стрічка скотч») по бухгалтерському обліку у більшій кількості, аніж за актами списання сировини.
Тобто, перевіркою встановлено, що ТОВ «ГРАНД-ФЛЕКС» у періоді, який підлягав перевірці відповідно до актів фактично було списано сировини у виробництво при виготовленні плівки у меншій кількості, аніж за даними бухгалтерського обліку, що засвідченно первинними документами, наданим бухгалтерським обліком (рах.201 «Сировини та матеріали», 23 «Виробництво», 26 «Готова продукція», 90 «Собівартість реалізації»).
Представник відповідача зазначає, що перевіркою встановлено завищення витрат ТОВ «ГРАНД-ФЛЕКС» по операціях із списанням сировини.
При цьому, в порушення п. 44.2 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, ТОВ «Гранд - Флекс» неправомірно занижено задекларовані показники у рядку 02 Декларацій «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» на загальну суму 369 785 грн., в т.ч. за 4 кв.2016 - 332 275 грн., за 2017 - 37 510 грн., що призвело до заниження податку на прибуток у загальній сумі 66 561грн., в т.ч. 4 кв.2016року - 59 809грн., 2017 рік - 6 752грн.
Перевіркою встановлено порушення ТОВ «ГРАНД-ФЛЕКС» в частині заниження податкових зобов`язань у задекларованих підприємством деклараціях з податку на додану вартість в результаті не проведення нарахувань відповідно до абз.в) п.п.14.1.13 п.14.1 ст.14, абз.б) п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п. 189.1 ст. 189, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями) у загальній сумі 73 957грн. ПДВ, в т.ч. грудень 2016 року у сумі 66 455грн., грудень 2017 року у сумі 7 502грн.
Також, як зазначає відповідач, перевіркою встановлено, що фактично при визначенні ціни на продукцію, при реалізації ТОВ «Гранд-флекс» суми податкового кредиту з ПДВ на транспортування товару не враховуються та відповідно не компенсуються при реалізації продукції.
Про безоплатність наданих послуг з транспортування на адресу СГ - покупців свідчать дані бухгалтерського обліку, надані ТОВ «ГРАНД-ФЛЕКС» до перевірки, а саме: вищевказані послуги оприбутковані на рах. 93 «Витрати на збут», в свою чергу не відображені в складі собівартості виготовленної/реалізованої продукції.
В ході проведення перевірки ТОВ «ГРАНД-ФЛЕКС» було надано запит від 28.11.2019 р. № 25» щодо надання калькуляцій виготовленної/реалізованої продукції, проте підприємством не надано будь-якої інформації та її документального підтвердження, щодо формування ціни продукції, а саме включення до неї послуг з транспортування товару.
Зважаючи на викладене, на порушення п.п. 14.1.13 пп.14.1.185. п.14.1 ст.14, п.189.1. ст.189, п.198.5. ст.198 ПК України, ТОВ «ГРАНД-ФЛЕКС» занижено податкові зобов`язання в частині не нарахування ПДВ по здійсненим операціям з безоплатного надання послуг СГ-покупцям всього у сумі 1 676 437грн., в т.ч.: жовтень 2016 у сумі 17 032грн.; листопад 2016 у сумі 50 284грн.; грудень 2016 у сумі 51 212грн.; січень 2017 у сумі 47 424грн.; лютий 2017 у сумі 50 561грн.; березень 2017 у сумі 23 747грн.; квітень 2017 у сумі 55 743грн.; травень 2017 у сумі 24 715грн.; червень 2017 у сумі 26 351грн.; липень 2017 у сумі 30 888грн.; серпень 2017 у сумі 32 793грн.; вересень 2017 у сумі 63 678грн.; жовтень 2017 у сумі 30 200грн.; листопад 2017 у сумі 36 459грн.; грудень 2017 у сумі 37 533грн.; січень 2018 у сумі 31 934грн.; лютий 2018 у сумі 28 800грн.; березень 2018 у сумі 42 597грн.; квітень 2018 у сумі 42 946грн.; травень 2018 у сумі 34 579грн.; червень 2018 у сумі 44 343грн.; липень 2018 у сумі 51 189грн.; серпень 2018 у сумі 85 073грн.; вересень 2018 у сумі 47 580грн.; жовтень 2018 у сумі 57 604грн.; листопад 2018 у сумі 55 836грн.; грудень 2018 у сумі 53 137грн.; січень 2019 у сумі 41 367грн.; лютий 2019 у сумі 54 226грн.; березень 2019 у сумі 51 689грн.; квітень 2019 у сумі 66 424грн.; травень 2019 у сумі 58 261грн.; червень 2019 у сумі 54 154грн.; липень 2019 у сумі 63 278грн.; серпень 2019 у сумі 66 006грн.; вересень 2019 у сумі 66 794грн.
Зазначені ТМЦ (піддони) ТОВ «ГРАНД-ФЛЕКС» віднесено до складу витрат поточного періоду (рах. 93 «Витрати на збут») у загальній сумі 57 880грн. (2017 рік у сумі 28 140грн., 2018 рік у сумі 29 740грн.) та до складу податкового кредиту в податкових деклараціях з податку на додану вартість у загальній сумі 11 576грн, в т.ч.: травень 2017 у сумі 1 176грн.; червень 2017 у сумі 840грн.; липень 2017 у сумі 252грн.; серпень 2017 у сумі 420грн.; вересень 2017 у сумі 840грн.; жовтень 2017 у сумі 840грн.; листопад 2017 у сумі 420грн.; грудень 2017 у сумі 840грн.; січень 2018 у сумі 420грн.; лютий 2018 у сумі 420грн.; березень 2018 у сумі 840грн.; квітень 2018 у сумі 420грн.; червень 2018 у сумі 1 040грн.; липень 2018 у сумі 1 040грн.; серпень 2018 у сумі 1 248грн.; вересень 2018 у сумі 520грн.
В бухгалтерському обліку піддони оприбутковано на рах.204 «Тара і тарні матеріали».
Відповідно до наданих письмових роз`ясненнь (лист №28/11/27 від 28.11.2019) ТОВ «Гранд-флекс» використовує при відвантаженні товару не зворотні пакувальні матеріали, які вказані в картці рахунку проведення за дебетом рахунку 93 стаття «Пакувальні матеріали для продукції і товарів». До пакувальних матеріалів входить: стреч плівка, гофроящик та піддони.
Відповідно до Додатку 5 «Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» ТОВ «Гранд флекс» відобразило у своєму податкову кредиті суми взаємовідносин з контрагентами у яких було придбано піддони
Відповідно П(с)БО 9 «Запаси».
Представник відповідача також зазначає, що ТОВ «ГРАНД-ФЛЕКС» при оприбуткуванні та списанні Запасів (ТМЦ) порушено порядок ведення бухгалтерського та складського обліку.
Відповідно до наданих пояснень ТОВ «ГРАНД-ФЛЕКС» зазначені піддони було реалізовано разом з товарами в адресу покупців як пакувальний матеріал.
Зважаючи на викладене, на порушення пп.14.1.185. п.14.1 ст.14, п.189.1. ст.189, п.198.5. ст.198 ПК України, ТОВ «ГРАНД-ФЛЕКС» занижено податкові зобов`язання в частині не нарахування ПДВ по здійсненню реалізації піддонів в адресу СГ-покупців як пакувальної тари всього у сумі 11 576грн., в т.ч.: травень 2017 у сумі 1 176грн.; червень 2017 у сумі 840грн.; липень 2017 у сумі 252грн.; серпень 2017 у сумі 420грн.; вересень 2017 у сумі 840грн.; жовтень 2017 у сумі 840грн.; листопад 2017 у сумі 420грн.; грудень 2017 у сумі 840грн.; січень 2018 у сумі 420грн.; лютий 2018 у сумі 420грн.; березень 2018 у сумі 840грн.; квітень 2018 у сумі 420грн.; червень 2018 у сумі 1 040грн.; липень 2018 у сумі 1 040грн.; серпень 2018 у сумі 1 248грн.; вересень 2018 у сумі 520 грн.
На підставі викладеного вище, ТОВ «ГРАНД-ФЛЕКС» при оприбуткуванні та списанні запасів (ТМЦ) порушено порядок ведення бухгалтерського та складського обліку.
Відповідно до наданих пояснень ТОВ «ГРАНД-ФЛЕКС» зазначені піддони було реалізовано разом з товарами в адресу покупців як пакувальний матеріал.
Зважаючи на викладене, на порушення пп.14.1.185. п.14.1 ст.14, п.189.1. ст.189, п.198.5. ст.198 ПК України, ТОВ «ГРАНД-ФЛЕКС» занижено податкові зобов`язання в частині не нарахування ПДВ по здійсненню реалізації піддонів в адресу СГ-покупців як пакувальної тари всього у сумі 11 576грн., в т.ч.: травень 2017 у сумі 1 176грн.; червень 2017 у сумі 840грн.; липень 2017 у сумі 252грн.; серпень 2017 у сумі 420грн.; вересень 2017 у сумі 840грн.; жовтень 2017 у сумі 840грн.; листопад 2017 у сумі 420грн.; грудень 2017 у сумі 840грн.; січень 2018 у сумі 420грн.; лютий 2018 у сумі 420грн.; березень 2018 у сумі 840грн.; квітень 2018 у сумі 420грн.; червень 2018 у сумі 1 040грн.; липень 2018 у сумі 1 040грн.; серпень 2018 у сумі 1 248грн.; вересень 2018 у сумі 520грн.
Одже, при коригуванні податкових зобов`язань ТОВ «ГРАНД-ФЛЕКС» допущено порушення вимог п.185.1, ст.185, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VІ (із змінами та доповненнями), відкоригувавши двічі податкові зобов`язання, що призвело до заниження ПЗ з податку на додану вартість у листопаді 2018 р. на суму ПДВ 6 690,96грн.
Враховуючи вищевикладене, перевіркою встановлено порушення ТОВ «ГРАНД-ФЛЕКС» в частині заниження податкових зобов`язань у задекларованих підприємством деклараціях з податку на додану вартість в результаті не проведення нарахувань відповідно до абз.в) п.п.14.1.13 п.14.1 ст.14, абз.б) п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п. 189.1 ст. 189, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями) у загальній сумі 73 957грн. ПДВ, в т.ч. грудень 2016 року у сумі 66 455грн., грудень 2017 року у сумі 7 502грн.
Перевіркою встановлено, що у ТОВ «ГРАНД-ФЛЕКС» відсутня реєстрація в Єдиному реєстрі податкових накладних у відповідності до п.1201.2 ст.1201 ПКУ (у редакції з 01.01.2017 року), передбачено застосування штрафної санкції у розмірі 50% від суми нарахованого ПДВ, по якій податкові накладні не складені та не зареєстровані в ЄРПН, що становитиме 3 751грн»
Таким чином, за результатом вищевикладених порушень: п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187 ПКУ, ТОВ «ГРАНД-ФЛЕКС» занижено податкові зобов`язання по ПДВ усього у сумі 1 768 660 грн., в т.ч. жовтень 2016 у сумі 17 032грн., листопад 2016 50 284грн., грудень 2016 у сумі 117 667грн., січень 2017 у сумі 47 424грн., лютий 2017 у сумі 50 561грн., березень 2017 у сумі 23 747грн., квітень 2017 у сумі 55 743грн., травень 2017 у сумі 25 891грн., червень 2017 у сумі 27 191грн., серпень 2017 у сумі 52 962грн., вересень 2017 у сумі 75 935грн., жовтень 2017 у сумі 31 059грн., листопад 2017 у сумі 36 879грн., грудень 2017 у сумі 45 875грн., січень 2018 у сумі 17 734грн., квітень 2018 у сумі 130 659грн., червень 2018 у сумі 79 962., липень 2018 у сумі 52 229грн., серпень 2018 у сумі 86 321грн., вересень 2018 у сумі 48 100грн., жовтень 2018 у сумі 64 294грн., листопад 2018 у сумі 55 836грн., грудень 2018 у сумі 53 137грн., січень 2019 у сумі 41 367грн., лютий 2019 у сумі 54 262грн., березень 2019 у сумі 51 725грн., квітень 2019 у сумі 66 424грн., травень 2019 у сумі 58 128грн., червень 2019 у сумі 54 154грн., липень 2019 у сумі 63 278грн., серпень 2019 у сумі 66 006грн., вересень 2019 у сумі 66 794грн.
Також, відповідно до п. 1201.2 ст.120 ПК України, про відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України ТОВ «ГРАНД-ФЛЕКС» повинно було зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні (коригування) у загальній сумі 788 493,50грн.
З урахуванням викладеного вище, повноважний представник відповідача просить суд у задоволенні пред`явлених позовних вимог відмовити у повному обсязі.
03.04.20 р., повноважним представником позивача, шляхом електронного зв`язку було направлено на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду відповідь на відзив від 03.04.2020 р. за вх.№3546/20 ел, в тексті якого зазначено наступне.
Представник позивача вважає відзив необгрунтованим, таким, що суперечить діючому законодавству, а відтак не має братися до уваги при винесенні рішення, оскільки дані, викладені у відзиві не відповідають дійсності.
При цьому зазначено, що відзив носить формальний фарактер з боку відповідача, оскільки, як зазначає представник позивача, є точною копією акту перевірки, та містить лише чисельне цитування нормативних актів. Про невідповідальне відношення до відзиву свідчить описання відповідачем ситуації з тарою (піддонами), яка знайшла своє відображення в акті перевірки, однак рішення з цього приводу жодного не прийнято, то відповідно це питання взагалі не є предметом позову.
Представник відповідача також зазначає, що відповідач не наводить жодних доводів в обгрунтування своєї правової позиції, та ніяким чином не спростовує і не заперечує проти доводів і доказів позивача.
07.04.2020 р. повноважним представником позивача, шляхом електронного зв`язку було направлено на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду клопотання від 07.04.2020 р. вх.№3758/20ел про відкладення розгляду справи, в обгрунтування якого зазначено, що у зв`язку з прийняттям КМУ Постанови №211 від 11.03.2020 р. (з наступними доповненнями та змінами) щодо введення карантину, введенням режиму надзвичайної ситуації з 20.03.2020 р., а також розпорядженням голови Дніпропетровськогог окружного адміністративного суду №68 від 30.03.2020 р., на підставі чого відкласти розгляд справи на невизначений термін до врегулювання ситуації з карантином.
Суд зазначає, що в матеріалах справи міститься довідка, складена начальником відділу управління персоналом Шевченко А.В., в тексті якої зазначено, що суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Жукова Є.О. у період з 04.05.2020 року по 29.05.2020 року перебувала у щорічній відпустці.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 р. у справі №160/2640/20 призначено справу №160/2640/20 до розгляду у порядку підготовчого провадження в судовому засіданні на 22 червня 2020 р. о 10:00 год. у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: м. Дніпро, вул. Академіка Янгеля, 4, зала №14.
Ухвалено здійснювати розгляд адміністративної справи одноособово суддею Жуковою Є.О., у порядку загального позовного провадження.
01.07.2020 р. через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду повноважним представником позивача було подано клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
У відповідності до ч.4 ст.9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Відповідно до ч.2 ст.210 КАС України, з урахуванням змісту спірних правовідносин, обставин справи та зібраних у справі доказів суд під час розгляду справи по суті може змінити порядок з`ясування обставин справи та порядок дослідження доказів, про що зазначається у протоколі судового засідання.
Відповідно до ч.3 ст.257 КАС України, при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Здійснивши системний аналіз зазначених вище норм чинного законодавства, суд зазначає, що останній наділений правом при вирішенні питання як щодо відкриття провадження у справі за правилами спрощеного або загального позовного провадження, так і щодо переходу до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, враховувати як складність даної справи, так і необхідність з`ясування всіх обставин у такій справі.
Відтак, як відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, та позовного провадження, так і перехід з позовного провадження до спрощеного провадження є правом суду, а не обов`язком.
На підставі викладеного вище, суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження - відмовити, з викладенням тексту зазначеного клопотання безпосередньо в тексті рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/2640/20, дотримуючись при цьому принципу процесуальної економії в адміністративному судочинстві та з урахуванням вимог ч.5 ст.243 КАС України.
Проте, з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 р., зі змінами на усій території України, якою встановлено карантин з 12 березня по 31 липня 2020 року, а також зважаючи на відсутність в судовому засіданні повноважного представника позивача та відповідача, які повідомлені належним чином, зважаючи на розумний строк розгляду справ, та наявність відзиву в матеріалах справи, суд розглядає дану справу у відкритому судовому засіданні без представників сторін.
При цьому, суд зазначає, що 09.07.2020 р. відповідачем було подано через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а саме: копії наказу від 04.11.2019 року №1103 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Гранд-Флекс» з доказом направлення поштою; копії наказу від 11.12.2019 року №1611-п «Про продовження строків проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Гранд-Флекс» з відміткою про вручення; копії направлень на перевірку від 12.11.2019 року №6158, №6159, №6160, №6161, №6165 з відмітками про ознайомлення ТОВ «Гранд-Флекс»; копії запитів «Про надання документів» №1 та №2 від 15.11.2019 року, №3 від 18.11.2019 року; копії акта від 20.11.2019 року №400 «Про ненадання документів ТОВ «Гранд Флекс»; копії залиту «Про надання документів» №21 від 28.11.2019 року.
В судове засідання, призначене на 10.07.2020 р., сторони не з`явились.
Будь-яких заяв та клопотань як від представника позивача, так і від представник відповідача на адресу суду направлено не було.
Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З метою збереження життя та здоров`я людей, та з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 р., зі змінами на усій території України з 12 березня по 31 липня 2020 року було встановлено карантин, відповідно до наказу голови Дніпропетровського окружного адміністративного суду Коренева А .О . №80-од від 17.03.2020 року "Про встановлення особливого режиму роботи суду", суд прийшов до висновку про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.
Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду зазначеної справи по суті, застосувавши принцип процесуальної економії, та у відповідності до ст.ст.192 - 211, 217, 224 - 228 КАС України безпосередньо 10.07.2020 року.
Дослідивши в судовому засіданні докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРАНД-ФЛЕКС" є юридичною особою, що підтверджується відповідними відомостями, які містяться в матеріалах справах.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивачем - ТОВ «ГРАНД-ФЛЕКС» було надано посадовим особам контролюючого органу акти списання сировини, акти виробництва продукції та передачі на склад, регістри бухгалтерського обліку, журнали-ордери рахунка 201 «Сировина» за період з 01.10.2016 р. по 30.09.2019 р. у повному обсязі, договори поставки, договори на перевезення вантажу, товарно-транспортні накладні та акти прийому-передачі наданих послуг в повному обсязі за весь перевіряємий період (3 01.10.2016 р. по 30.09.2019 р.), дані бухгалтерського обліку, акти прийому-передачі наданих транспортних послуг, отримані послуги перевезення позивачем віднесено до витрат на збут, розбіжності по податковому кредиту з транспортних послуг.
Правовідносини сторін, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо визначення вичерпного переліку податків і зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податковою контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР, Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, тощо.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтями 61, 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до п.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
При цьому, суд зауважує, що п.1 статті 6 Конвенції зобовязує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обовязку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.
Стаття 2 КАС України зазначає, що основними завданнями (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне зясування всіх обставин у справі; 5) обовязковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч.3 ст.2 КАС України, є принцип верховенства права, який відповідно до ст.6 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ст. ст.8, 9 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом частин 4 ст. 9 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; зясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд прийшов до висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Відповідно до пп.14.1.185 п.14.1 постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.
З метою оподаткування постачанням послуг, зокрема є: а) досягнення домовленості утримуватися від певної дії або від конкуренції з третьою особою чи надання дозволу на будь-яку дію за умови укладення договору; б) постачання послуг за рішенням органу державної влади чи органу місцевого самоврядування або в примусовому порядку; в) постачання послуг іншій особі на безоплатній основі; г) передача результатів виконаних робіт, наданих послуг платнику податку, уповноваженому згідно з договором вести облік результатів спільної діяльності без утворення юридичної особи, а також їх повернення таким платником податку після закінчення спільної діяльності; ґ) передача (внесення) виконаних робіт, наданих послуг як вклад у спільну діяльність без утворення юридичної особи, а також повернення послуг; д) постачання послуг з розміщення знаку відповідної торгової марки або самого товару чи послуги в кінофільмі, серіалі або телевізійній програмі, які є візуальними (глядачі лише бачать продукт або знак торговельної марки, продукт чи торговельна марка згадується у розмові персонажа; товар, послуга чи торговельна марка органічно вплітаються в сюжет і є його частиною).
Відповідно до п.п.14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Відповідно до ст.21 ПК України визначені обов`язки контролюючих органів, серед яких обов`язок дотримуватись Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати поршень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.
Статтею 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.
Відповідно до п.44.2 ст.44 ПК України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.
Юридичні особи - платники єдиного податку, які відповідають критеріям, визначеним підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, ведуть спрощений бухгалтерський облік доходів та витрат з метою обрахунку об`єкта оподаткування за методикою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Згідно з п.55.1. ст.55 ПК України податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства. Процедура адміністративного оскарження рішень органів державної податкової служби є дворівневою.
Контролюючими органами вищого рівня є Державна податкова адміністрація України - для державних податкових адміністрацій в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, які у свою чергу є контролюючими органами вищого рівня для державних податкових інспекцій (п.55.2 ст.55 ПК України).
Порядок оскарження рішень контролюючих органів визначений у ст.56 ПК України, п. 56.1 якої визначає, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Відповідно до п.51.1 ст.51 ПК України, за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.
Звернення платників податків на отримання індивідуальної податкової консультації в письмовій формі повинно містити:
найменування для юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові для фізичної особи, податкову адресу, а також номер засобу зв`язку та адресу електронної пошти, якщо такі наявні; код згідно з ЄДРПОУ (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті); зазначення, в чому полягає практична необхідність отримання податкової консультації; підпис платника податків; дату підписання звернення.
На звернення платника податків, що не відповідає вимогам, зазначеним у цьому пункті, податкова консультація не надається, а надсилається відповідь у порядку та строки, передбачені Законом України "Про звернення громадян".
Уповноважена особа центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, може прийняти рішення про продовження строку розгляду звернення на отримання індивідуальної податкової консультації понад 25-денний строк, але не більше 10 календарних днів, та письмово повідомити про це платнику податків до закінчення строку, визначеного абзацом першим цього пункту.
У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення (п.56.2 ст.56 ПК України).
Згідно з п. 56.18. ст.56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання у будь-який момент після отримання такого рішення.
Відповідно до п.58.1 ст. 58 Податкового кодексу України, у разі коли сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.
Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов`язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов`язань платника податків; суму грошового зобов`язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення результатів господарської діяльності або від`ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов`язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов`язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.
До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання та штрафних (фінансових) санкцій.
Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов`язання визначається центральним контролюючим органом.
Відповідно до п.п. 61.1. ст. 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Способи здійснення податкового контролю перелічені у ст.62 ПК України, до них відноситься, зокрема, відповідно до п.62.1.3. ПК України здійснення податкового контролю шляхом проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до ст.78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:
отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;
платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом;
платником податків подано контролюючому органу уточнюючий розрахунок з відповідного податку за період, який перевірявся контролюючим органом;
виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;
платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі, коли платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.
Наказ про проведення документальної позапланової перевірки з підстав, зазначених у цьому підпункті, видається:
у разі розгляду заперечення до акта перевірки та/або додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, - контролюючим органом, який проводив перевірку;
під час проведення процедури адміністративного оскарження - контролюючим органом вищого рівня, який розглядає скаргу платника податків;
розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків;
Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень;
щодо платника податку подано скаргу:
про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування у разі ненадання таким платником податків протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання письмового запиту контролюючого органу, в якому зазначається інформація із скарги, пояснень та документального підтвердження на цей запит;
про ненадання таким платником податків акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної у разі ненадання таким платником податків протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання письмового запиту контролюючого органу, в якому зазначається інформація із скарги, пояснень та документального підтвердження на цей запит;
отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки, винесену ними відповідно до закону;
контролюючим органом вищого рівня в порядку контролю за діями або бездіяльністю посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня здійснено перевірку документів обов`язкової звітності платника податків або матеріалів документальної перевірки, проведеної контролюючим органом нижчого рівня, і виявлено невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства або неповне з`ясування під час перевірки питань, що повинні бути з`ясовані під час перевірки для винесення об`єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Наказ про проведення документальної позапланової перевірки в цьому випадку приймається контролюючим органом вищого рівня лише у тому разі, коли стосовно посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня, які проводили документальну перевірку зазначеного платника податків, розпочато службове розслідування або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення;
у разі отримання інформації про ухилення податковим агентом від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати, пасивних доходів, додаткових благ, інших виплат та відшкодувань, що підлягають оподаткуванню, у тому числі внаслідок неукладення платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом, а також здійснення особою господарської діяльності без державної реєстрації. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали підставою для проведення такої перевірки;
у разі отримання документально підтвердженої інформації та даних, що свідчать про невідповідність умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" та/або встановлення невідповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" у порядку, передбаченому підпунктом 39.5.1.1 підпункту 39.5.1 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу;
неподання платником податків або подання з порушенням вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення або у разі встановлення порушень під час моніторингу такого звіту або документації відповідно до вимог пунктів 39.4 і 39.5 статті 39 цього Кодексу;
отримано звіт про контрольовані операції, надісланий платником податків відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу. У такому разі перевірка проводиться виключно з питань контролю трансфертного ціноутворення;
платником податків не подано в установлений пунктом 50.3 статті 50 цього Кодексу строк уточнюючий розрахунок для виправлення помилок, виявлених за результатами електронної перевірки, проведеної за заявою платника податків;
виявлено розбіжності даних, що містяться у зареєстрованих акцизних накладних/розрахунках коригування в Єдиному реєстрі акцизних накладних та деклараціях з акцизного податку, поданих платником акцизного податку, що реалізує пальне або спирт етиловий;
платником податків не надано для проведення зустрічної звірки інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту. Така перевірка проводиться виключно з питань, зазначених у запиті контролюючого органу.
платником податку подано заяву про проведення перевірки до поданої заявки на поповнення обсягів залишку пального відповідно до пункту 29 підрозділу 5 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу.
Обмеження у підставах проведення перевірок платників податків, визначені цим Кодексом, не поширюються на перевірки, що проводяться на звернення такого платника податків, або перевірки, що проводяться у межах кримінального провадження.
Контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків.
Працівникам податкової міліції забороняється брати участь у проведенні планових та позапланових виїзних перевірок платників податків, що проводяться контролюючими органами, якщо такі перевірки не пов`язані з веденням оперативно-розшукових справ або здійсненням кримінального провадження стосовно таких платників податків (посадових осіб платників податків), що знаходяться в їх провадженні. Перевірки платників податків податковою міліцією проводяться у межах повноважень, визначених законом, та в порядку, передбаченому Законом України "Про оперативно-розшукову діяльність", Кримінальним процесуальним кодексом України та іншими законами України.
Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.
Строки проведення документальної позапланової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.
Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної позапланової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.
Порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.
Перевірка платника податків з питань повноти нарахування і сплати податків та зборів під час здійснення контрольованих операцій проводиться з урахуванням особливостей, визначених статтею 39 цього Кодексу.
Статтею 79 ПК України визначено особливості проведення документальної невиїзної перевірки.
Документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.
За наявності письмового звернення платника податків замість документальної невиїзної перевірки може проводитися документальна виїзна перевірка.
Відповідно до п.85.2 ст.85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Відповідно до п.185.1 ст.185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з:
а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;
б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;
в) ввезення товарів на митну територію України;
г) вивезення товарів за межі митної території України;
е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.
Відповідно до п.187.1 ст.187 ПК України, Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності (підрядники та субпідрядники) можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.
Відповідно до п.189.1 ст.189 ПК України, у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.
Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Відповідно до п.198.5 ст.198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.
З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:
придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;
придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.
У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.
Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) відповідно до підпункту 191.1.2 пункту 191.1 статті 191 цього Кодексу оператором поштового зв`язку, експрес-перевізником.
Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити:
а) порядковий номер податкової накладної;
б) дата складання податкової накладної;
в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;
г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу);
д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;
е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;
є) ціна постачання без урахування податку;
ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;
з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;
і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду;
й) індивідуальний податковий номер.
Здійснивши системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України та надаючи оцінку доводам сторін, як викладених в заявленій позовній заяві та відзиві до неї, так і в поясненнях, наданих в судовому засіданні, суд виходить з наступного.
Як встановлено судом та підтведжено доказами, наявними в матеріалами справи, висновки відповідача, викладені в акті перевірки від 08.01.2019 р. № 155/04-36-05-01/382299846 мають характер припущень, оскільки відсутнє їх підтвердження будь-якими належними і допустимими доказами в розумінні ст. ст.73-76 КАС України та в контексті предмета перевірки.
Суд зауважує, що, викладаючи зазначені припущення у формі висновків в акті перевірки від 08.01.2019 р. № 155/04-36-05-01/382299846, відповідач жодними належними доказами в розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України не довів в судовому засіданні викладених у вказаному вище акті перевірки обставин, що мали наслідком виникнення зазначених припущень у відповідача та мали наслідком винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідачем.
Судом при розгляді зазначеної справи було встановлено наступне.
Висновки відповідача, викладені в акті перевірки від 08.01.2019 р. № 155/04-36-05-01/382299846, про порушення ТОВ «ГРАНД-ФЛЕКС» податкового законодавства були зроблені без належного дослідження первинних документів ТОВ «ГРАНД-ФЛЕКС».
Суд зазначає, що здійснивши правовий аналіз документів, наданих представником позивача, а саме: актів виробництва продукції та передачі на склад», регістрів бухгалтерського обліку, журналів-ордерів рахунку 201 «Сировина» за період з 01.10.2016 р. по 30.09.2019 р. розбіжності по податковому кредиту з транспортних послуг судом не встановлено будь-яких порушень чинного податкового законодавства України, що мало б наслідком винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Детальний аналіз сукупності всіх наданих до суду документів, які наявні в матеріалах справи ставить під сумнів висновок контролюючого органу, який знайшов своє відображення в акті перевірки від 08.01.2019 р. № 155/04-36-05-01/382299846.
Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту.
Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентами на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.
Необґрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника для штучного створення умов бюджетного відшкодування.
Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.
З`ясовуючи обставини реальності вчинення господарської операції, слід ретельно перевіряти доводи податкового органу про фактичне нездійснення господарської операції, викладені в актах перевірки або зафіксовані іншими доказами.
Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема, якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.
Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин; неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.
Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, платник повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.
Недоведеність фактичного здійснення господарської операції позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця - права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, та незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з фактично вчиненою господарською операцією учасників правовідносин.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про незаконність та необґрунтованість висновків відповідача, зазначених в акті від 08.01.2019 р. № 155/04-36-05-01/382299846, хибність зайнятої ним позиції та невідповідність її чинному законодавству України.
Суд зазначає, що відповідач, як складаючи відзив на заявлену позовну заяву, так і надаючи пояснення в судових засіданнях по суті заявленого позову, позовні вимоги даної позовної заяви фактично визнав, та при цьому обмежився по суті формальною відмовою від заявленого позову, фактично переклавши тягар доказування у справі на суд.
Відповідачем ні у відзиві на позовну заяву, ні при наданні пояснень, не було наведено жодних доводів, які б свідчили про недотримання податкової дисципліни позивачем у перевіряємий період.
Натомість, позивачем з урахуванням належних письмових доказів в розумінні ст.ст. 73, 74КАС України, доданих до позовної заяви, наведені вище, спростовані доводи відповідача викладені у відзиву останнім в порядку ст.77 КАС України.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необ`єктивность та недостовірність висновків Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, викладених у акті документальної планової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНД-ФЛЕКС» від 08.01.2020 р. №155/04-36-05-01/382299846.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.Відповідно до ч. 8 ст. 6 Закону України «Про судовий збір`розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.
Керуючись ст. ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова