Справа № 400/4041/19
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/4041/19
Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойко А.В. та Єщенка О.В.,

при секретарі Пальоній І.М.,

за участю: представника апелянта Захарченко Анастасії ОСОБА_1 та представника позивача Наріжної Катерини Сергіївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року по справі за позовом Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря-Машпроект" до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року Державне підприємство "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря-Машпроект" (далі ДП) звернулось до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної податкової служби (далі ДПС) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08 серпня 2019 №.

В обґрунтування позову було зазначено, що на підтвердження господарських операцій з контрагентами надані податкові накладні, видаткові накладні, рахунки на оплату, товарно-транспортні накладні, оборотні відомості руху товарно-матеріальних цінностей за квітень 2019 року. Надані підприємством первинні документи під час проведення перевірки свідчать про факт здійснення господарських операцій та оформлені відповідно до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Постачальниками відповідно до ст.201 ПК України на адресу позивача були складені податкові накладні, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких позивачем правомірно сформований податковий кредит, тому висновки контролюючого органу відносно того, що господарські операції не відбулись та відсутнє придбання товару є необґрунтованими, а податкове повідомлення-рішення є протиправним.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що за результатом проведеної ДПС перевірки складено акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки ДП з питань законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн., в якому зазначено, що в декларації з податку на додану вартість за квітень 2019 встановлено порушення абз. «а» п.198.1,п.198.2, п.198.3 ст.198, п.200.1,абз «б», «в» п.200.4, абз. «в» п.200.4 ст.200 ПК України, в результаті чого завищено суму бюджетного відшкодування за квітень 2019 на суму 47836,00 грн..

ДПС зазначено, що в результаті відпрацювання декларації з ПДВ за квітень 2019, за наявною інформацією щодо ризикових операцій суб`єктів господарювання, які декларують бюджетне відшкодування відповідно до ступеня ризику в діяльності такого платника, що внесені до Реєстру заяв про суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість, встановлено неправомірно сформовану суму податкового кредиту від постачальників, які формують від`ємне значення декларації за квітень 2019 та приймають участь в розрахунку суми бюджетного відшкодування по взаємовідносинах з постачальником 1 ланцюга на суму 47836 грн.: ТОВ «ЮГТЕХМАШ»,ТОВ «Електровік-Сталь СП», ТОВ «НВК`МАСПРОМ», ТОВ «ВОЛОДАР ХОЛОДУ», ТОВ «Миколаївхімснаб», ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ РТД».

За наслідками вказаної перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення від 08 серпня 2019 № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування за квітень 2019 в сумі 47836,00 грн..

Винесення вказаного податкового повідомлення-рішення і стало підставою для звернення з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на підтвердження реальності угод, укладених з ТОВ «ЮГТЕХМАШ»,ТОВ «Електровік-Сталь СП», ТОВ «НВК`МАСПРОМ», ТОВ «ВОЛОДАР ХОЛОДУ», ТОВ «Миколаївхімснаб», ТОВ`ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ РТД», позивач надав належним чином оформлені первинні документи бухгалтерського та податкового обліку. Товар, який придбавав позивач, використовувався ним для здійснення господарської діяльності, тому формування позивачем податкового кредиту за результатами господарської діяльності з цими контрагентами є правомірним.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції вірними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України.

Положеннями статті 198 ПК України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Також, зі змісту статті 201 ПК України вбачається, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З аналізу вказаних норм вбачається, що визначальними умовами формування платником податкового кредиту з ПДВ, окрім інших, є наявність належним чином оформлених первинних документів та зв`язок господарських операцій, на підтвердження яких складаються вказані первинні документи, з господарською діяльністю такого платника.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що в спірний період квітня 2019 року ДП мало господарські правовідносини з ТОВ «ЮГТЕХМАШ»,ТОВ «Електровік-Сталь СП», ТОВ «НВК`МАСПРОМ», ТОВ «ВОЛОДАР ХОЛОДУ», ТОВ «Миколаївхімснаб», ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ РТД».

Наведені обставини підтверджуються договорами, які містяться в матеріалах справи, а саме: договором поставки від 03 березня 2018 року № 3032 з ТОВ «ЮГТЕХМАШ» (придбання Фреону 406а,1 балон), договором поставки № 3516 від 12 червня 2018 року, додатковими угодами з ТОВ «ЕЛЕКТРОВІК - СТАЛЬ СП» (сітка нікелева), договором з ТОВ «НВК`МАСПРОМ» на придбання парафіну, рідини антикорозійної, договором від 18.09.2018 року №3386 з ТОВ «ВОЛОДАР ХОЛОДУ» (холодоагент), договором №1627 від 03 січня 2017 року з ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ РТД», договором № 2507 від 27 липня 2017 року з ТОВ «Миколаївхімснаб».

На підтвердження факту реального переміщення товару від продавців покупцю ДП надано відповідні ТТН, зокрема, від 17 квітня 2019 року №118, 119, від 18 квітня 2019 року №383 та інші.

Також, про реальність вказаних господарський відносин свідчать специфікації, зокрема, № 4 від 10 липня 2018 року, №25 від 15 березня 2019 року, та видаткові накладні, зокрема, №677 від 25 квітня 2019 року, від 09 квітня 2019 року, №118,119 від 17 квітня 2019 року.

Крім того, факт оплати за поставлений товар підтверджується відповідними платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи, зокрема, від 13 березня 2019 року №1918, від 07 червня 2019 року №4471, від 05 червня 2019 року №4271 та інш.

Також, з метою формування податкового кредиту контрагентами позивача були виписані податкові накладні від 11 квітня 2019 року №44, від 25 квітня 2019 року №90, від 27 березня 2019 року №95 та інші податкові накладні, що містяться в матеріалах справи.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що наведена первинна документація є належним та допустимим доказом реальності господарських правовідносин позивача з контрагентами, а протилежного під час провадження в судах першої та апеляційної інстанцій відповідачем доведено не було.

Таким чином, враховуючи все вищевикладене у сукупності, та оскільки договори позивача з контрагентами в судовому порядку недійсними не визнавалися, підстав для визнання їх нечинними із суті та форми не вбачається, сторони мали на меті створення реальних правових наслідків, що підтверджується первинними документами, а податкові накладні складені у відповідності до положень ПК України з зазначенням всіх необхідних реквізитів та в установленому законом порядку недійсними не визнавались, колегія суддів приходить до висновку про правомірність віднесення позивачем сум ПДВ до складу податкового кредиту по взаємовідносинам з вказаними суб`єктами господарської діяльності.

Крім того, колегія суддів зазначає, що платник податків не повинен нести відповідальність за дії чи бездіяльність (навіть протиправні) своїх контрагентів. Порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податків або особами, які передують контрагенту позивача по ланцюгу постачання, тягнуть відповідальність та негативні наслідки виключно для вказаних особи, а не для позивача. Зазначені обставини не можуть бути підставою для позбавлення платника податку права формування податкового кредиту у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження їх розміру.

Чинним податковим законодавством не поставлено в залежність право на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб, в тому числі і контрагента платника податків, зокрема, внаслідок виявлення порушень чинного законодавства при укладанні правочинів контрагентом позивача та іншими суб`єктами господарювання. Тобто, якщо суб`єкт господарювання не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету, надання податкової звітності або інших вимог чинного законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки виключно щодо цієї особи.

Отже, приймаючи до уваги все вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ДП про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08 серпня 2019 № є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а саме податкове повідомлення-рішення - скасуванню.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо спірних правовідносин.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 10 липня 2020 року.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Єщенко О.В.