Справа № 160/5543/20
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2020-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2020 року Справа № 160/5543/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Мартіросян Г.А.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу №160/5543/20 за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Комунального підприємства Дніпропетровської обласної Ради Аульський водовід про стягнення адміністративно-господарських санкцій у розмірі 561014,88 гривень,-
ВСТАНОВИВ:
1. 25.05.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фонду соціального захисту інвалідів до Комунального підприємства Дніпропетровської обласної Ради Аульський водовід, в якій позивач просить суд:
- стягнути з Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради Аульський водовід на користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочого місця для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2019 рік у розмірі 561014,88 гривень.
2. Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 25.05.2020 року ця справа була розподілена судді Ількову В.В.
3. Ухвалою суду від 26.05.2020 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративний справі №160/5619/20 та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в порядку положень ст.262 КАС України.
4. Також, ухвалою суду від 26.05.2020 року було витребувано у відповідача належним чином завірені копії таких документів:
- звіт щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з відміткою про його отримання органами доходів і зборів;
- книгу обліку руху трудових книжок і вкладиші до них;
- наказ про прийняття та звільнення з роботи, копії довідок МСЕК;
- звіти 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії), які подавались до центру зайнятості у 2019 році та інші наявні матеріали щодо суті спору.
5. 05.06.2020 року від відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на адміністративний позов з додатками та доказами направлення позивачу, а також із витребуваними судом доказами по справі.
6. 22.06.2020 року позивач була подана до суду письмова відповідь на відзив відповідача.
7. За приписами статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
8. Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
9. У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
10. Отже, рішення у цій справі приймається судом 10.07.2020 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
11. Позивач вказав, що Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної Ради Аульський водовід перебуває на обліку у Дніпропетровському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів.
12. Згідно статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21.03.1991 року №875 (далі - Закон №875), для підприємств, установ, організацій у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб у кількості одного робочого місця.
13. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою статті 19 і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю
14. Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частини першій статті 20 Закону №875-ХІІ від 21.03.1991 року, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.
15. Таким чином, за 4 робочих місця, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайнятих особами з інвалідністю у 2019 році, відповідач до 15.04.2019 року повинен був самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 561014,88 гривень.
16. Ця сума заборгованості по адміністративно-господарським санкціям підтверджується наданим відповідачем річним Звітом про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2019 рік №3184/03-07 від 21.02.2020 року за формою №10-ПІ, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 10.02.2007 року №42 та розрахунком суми позову щодо стягнення заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю.
17. Оскільки вищезазначена сума, у визначений законодавством строк, відповідачем не сплачена, утворилась заборгованість в розмірі 561014,88 гривень.
18. Ненадходження сум адміністративно-господарських санкцій до Державного бюджету України завдає значної шкоди державним інтересам, не дозволяє в повній мірі створити особам з інвалідністю необхідні умови, які дають можливість вести повноцінний спосіб життя, з підстав чого звернулися до суду із цим позовом.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
19. Відповідач позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову.
20. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив про те, що КП ДОР «Аульський водовід», 19.02.2020 року до Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів було подано звіт за 2019 рік (отриманий 21.02.2020 року), згідно з яким середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу відповідача за рік становила 417 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 13 осіб, а кількість осіб з інвалідністю штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» - 17 осіб.
21. За результатами перевірки звіту КП ДОР «Аульський водовід» про працевлаштування на своєму підприємстві осіб з інвалідністю за 2019 рік, позивачем були виявлені порушення у вигляді меншої, ніж передбачено, кількості працевлаштованих осіб з інвалідністю, що є порушенням законодавства про працю та соціальний захист, а тому тягне за собою обов`язок відповідача сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 561014,88 гривень.
22. На виконання норм Закону України «Про зайнятість населення» та Інструкції щодо заповнення форми звітності №3-ПН, КП ДОР «Аульський водовід» протягом року надавало до Криничанського районного центру зайнятості населення звіти форми 3-ПН, які заповнені згідно з вимогами Інструкції щодо заповнення форм звітності №3-ПН.
23. При цьому наведена вище звітність за формою №3-ПН щодо Інформації про попит на робочу силу (вакансії) містить повну та необхідну для працевлаштування осіб з інвалідністю інформацію щодо найменування та місцезнаходження роботодавця, відомості щодо назв, кількості вакансій, розміру заробітної плати та місця проведення робіт; характеристики вакансій (й) та вимог до претендентів.
24. Відповідно до Наказу генерального директора підприємства № 12/1 від 02 січня 2019 року, виділено та заброньовано 4 робочих місця із наявних вакансій у штатному розкладі працівників підприємства, на які допустимо працевлаштування осіб з інвалідністю.
26. Станом на звітній період на підприємстві були працевлаштовані 14 осіб, інвалідність яких підтверджена відповідними довідками МСЕК, 1 особа звільнена, а отже, за середньообліковою кількісті штатних працівників, яким відповідно до законодавства встановлена інвалідність, складає 13 осіб.
27. Таким чином, на думку відповідача, підприємством вживались передбачені чинним законодавством заходи для забезпечення працевлаштування інвалідів, створено робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, до районного центру зайнятості направлялися Звітності «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» за формою 3-ПН, однак, не з вини відповідача наявні вакансії залишилися незайнятими.
28. Обов`язок підприємства зі створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком займатися пошуком осіб з інвалідністю для працевлаштування.
29. Таким чином, відповідач вважає, що не порушувало законодавство України, а відтак позивачем неправомірно застосовано до них адміністративно-господарські санкції в розмірі 561014,88 гривень.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
30. Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної Ради Аульський водовід перебуває на обліку у Дніпропетровському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів, як підприємство, яке в своїй діяльності використовує найману працю.
31. Судом встановлено, що на відповідача покладено обов`язок щорічно подавати до відділення Фонду соціального захисту інвалідів відомості про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю.
32. 19.02.2020 року відповідачем було подано звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2019 рік.
33. Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної Ради Аульський водовід у звіті зазначили, зокрема:
- середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) 417, з них, середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (осіб) 13;
- кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в України» (осіб) 17;
- сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів (грн.) - 561016,00 гривень.
34. Згідно розрахунку позивача щодо стягнення заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю:
1. Вихідні дані для розрахунку суми позову за даними наданого відповідачем документу «звіт за формою 10-ПІ №03-07/3184 від 21.02.2020 року за 2019 рік»;
1.1. Середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу, осіб 417.
1.2. Середньооблікова чисельність інвалідів, які працювали на підприємстві (штатних працівників, яким за висновками медико-соціальних експертних комісій встановлена інвалідність) 13.
1.3. Фонд оплати праці штатних працівників 58485800,00 гривень;
1.4. Перераховано коштів адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця для осіб з інвалідністю - 0 гривень;
2. Розрахунок суми позову.
2.1. Кількість робочих місць, призначених для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю, відповідно до 4% нормативу, осіб 417 х 0,04 = 17.
2.2. Кількість незайнятих робочих місць, призначених для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю, одиниць 17 13 = 4 чол.
2.3. Середня річна заробітна плата штатного працівника 58485800,00:417=140253,72 гривень;
2.4. Сума адміністративно-господарських санкцій 140253,72х4-0=561014,88 гривень.
35. Загальна сума до сплати 561014,88 гривень.
36. Звертаючись до суду із цим позовом позивач зазначив про те, що товариством не вживалося необхідних заходів по працевлаштуванню осіб з інвалідністю, а тому відповідач повинен сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 561014,88 гривень, проте, станом на день звернення до суду відповідачем не сплачено вищезазначену суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу працевлаштування інвалідів, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
37. Статтею 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» № 875-XII від 21.03.1991 року (далі Закон - № 875-XII) встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
38. Згідно зі ст. 20 Закону № 875-XII підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю.
39. Частиною 3 ст. 20 вищевказаного Закону № 875-XII визначено, що сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов`язкових платежів).
40. Згідно ст. 18 Закону № 875-ХІІ забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.
41. Так, відповідно до статті 18-1 Закону № 875-ХІІ особа з інвалідністю, яка не досягла пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованою у державній службі зайнятості як безробітна.
42. Рішення про визнання особи з інвалідністю безробітною і взяття її на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання особи з інвалідністю на підставі поданих нею рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів.
43. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням її побажань.
44. Державна служба зайнятості може за рахунок Фонду соціального захисту інвалідів надавати дотацію роботодавцям на створення спеціальних робочих місць для осіб з інвалідністю, зареєстрованих у державній службі зайнятості, а також проводити професійну підготовку, підвищення кваліфікації і перепідготовку цієї категорії осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
45. Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 50 Закону України від 05 липня 2012 року № 5067-VІ «Про зайнятість населення» (набрав чинності з 01 січня 2013 року) роботодавці зобов`язані, зокрема, своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).
46. Відповідно до абз. 3 ч. 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року № 70, інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.
47. Наказом Міністерства соціальної політики України № 316 від 31.05.2013 року затверджена форма статистичної звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії), яка подається підприємствами, установами та організаціями щомісячно на адресу державної служби зайнятості».
48. Наведене свідчить про те, що обов`язок відповідача щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов`язком підбирати і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця. Такий обов`язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в частині першій ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».
VI. ОЦІНКА СУДУ
49. Судом встановлено, що згідно звіту форми 10-ПІ у Комунального підприємства Дніпропетровської обласної Ради Аульський водовід середньооблікова кількість штатних працівників в 2019 році, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність складала 13 осіб, а згідно ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів в 2019 році визначена для відповідача 17 місць.
50. Згідно з пунктом 5 Порядку № 316 форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше, ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.
51. Отже, роботодавець, створивши робоче місце для інваліда та за відсутності на цьому робочому місці працевлаштованої особи, повинен подати до центру зайнятості відповідну інформацію.
52. Судом встановлено, що відповідачем, починаючи з січня 2019 року по грудень 2019 року було подано до Криничанського районного центру зайнятості населення звітність «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» за формою №3-ПН, затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 року №316 (за погодженням із Державною службою статистки України), що також підтверджується долученими товариством до матеріалів справи копіями звітів за формою №3-ПН за 2019 рік.
53. Вказана звітність за формою №3-ПН щодо Інформації про попит на робочу силу (вакансії) містить необхідну для працевлаштування осіб з інвалідністю інформацію щодо найменування та місцезнаходження роботодавця, відомості щодо назв, кількості вакансій, розміру заробітної плати та місця проведення робіт; характеристики вакансій та вимог до претендентів.
54. Отже, дослідивши докази по справі, встановлено, що на виконання вимог Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" відповідачем на адресу Криничанського районного центру зайнятості населення, систематично починаючи з січня 2019 року по грудень 2019 року направлялись щомісячно звіти за формою 3-ПН про наявність вакансій, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2019 році.
55. З урахуванням наведеного, слід дійти висновків, що відповідачем були здійсненні дії щодо працевлаштування осіб (4 осіб) з інвалідністю у 2019 році, про що свідчить зазначена вище звітність «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» за формою №3-ПН, затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 року №316.
56. Також, встановлено, що відповідно до Наказу генерального директора підприємства № 12/1 від 02 січня 2019 року, виділено та заброньовано 4 робочих місця із наявних вакансій у штатному розкладі працівників підприємства, на які допустимо працевлаштування осіб з інвалідністю.
58. Таким чином, слід дійти висновків, що відповідач у 2019 році самостійно здійснював пошук осіб з інвалідністю, котрі бажають працювати, шляхом розміщення у мережі інтернет об`яв про наявність робочих місць для вказаної категорії осіб.
59. Отже, дослідивши матеріали справи, встановлено, що роботодавець вживав заходів для недопущення порушення Закону та заходи спрямовані на працевлаштування осіб з інвалідністю.
60. Інших доказів на спростування вищевикладеного позивачем до суду надано не було.
61. З матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснював необхідні дії на виконання обов`язку зі створення робочих місць для інвалідів, покладений на нього законодавством, а саме відповідач створював робочі місця для особи з інвалідністю та інформував центр зайнятості про наявність таких вакансій у позивача та самостійно здійснював пошук осіб з інвалідністю, котрі бажають працювати, шляхом розміщення у мережі інтернет об`яв про наявність робочих місць для вказаної категорії осіб.
62. Доказів, які б свідчили про те, що позивач відмовляв у прийнятті на роботу особам з інвалідністю протягом 2019 року, які безпосередньо зверталися до відповідача або, які були направлені переліченими у ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» органами до суду надано не було.
63. Згідно ч. 1 ст. 217 Господарського кодексу України, господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, внаслідок застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.
64. Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Частиною 2 цієї статті встановлено, зокрема, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
65. Таким чином, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до учасника господарських відносин за порушення ним правил, встановлених законодавчими актами, при наявності в діях суб`єкту господарювання вини у вчиненні такого порушення та якщо ним не приймались заходи, спрямовані на недопущення господарського правопорушення.
66. Елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв`язку між самим порушенням та його наслідками.
68. 67. Згідно ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.
69. У силу ч. 3 ст. 18 цього закону, державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації і знань, з урахуванням його побажань.
70. Отже, за умови виконання підприємством обов`язку щодо створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, своєчасного інформування центру зайнятості про наявність вакантних посад, а також за відсутності даних про безпідставну відмову особі з інвалідністю у прийнятті на роботу, не виникає підстав для застосування адміністративно-господарських санкцій.
71. Таким чином, слід дійти до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення цього адміністративного позову, а тому у задоволенні позовних вимог Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Комунального підприємства Дніпропетровської обласної Ради Аульський водовід про стягнення адміністративно-господарських санкцій у розмірі 561014,88 гривень, слід відмовити.
VІІ. ВИСНОВОК СУДУ
72. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
73. Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
74. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
75. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
76. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
77. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.
78. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.
79. Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
80. Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
81. Зокрема Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
82. У рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
83. Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини, у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
84. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
85. Отже, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачем не було доведено в судовому порядку про порушення відповідачем норм чинного законодавства.
86. При цьому, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що роботодавець вжив заходи для недопущення порушення Закону, що підтверджується звітністю за 2019 рік, яка була долучена товариством до матеріалів справи.
87. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення цього адміністративного позову, а тому у задоволенні позовних вимог Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Комунального підприємства Дніпропетровської обласної Ради Аульський водовід про стягнення адміністративно-господарських санкцій у розмірі 561014,88 гривень, слід відмовити.
88. З урахуванням того, що позов не підлягає задоволенню, судові витрати слід покласти на позивача згідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
89. Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
90. У задоволенні адміністративного позову Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Комунального підприємства Дніпропетровської обласної Ради Аульський водовід про стягнення адміністративно-господарських санкцій у розмірі 561014,88 гривень відмовити.
91. Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача згідно до вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
94. Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
95. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
96. Повний текст рішення складено 10.07.2020 року.

Суддя В.В Ільков