Справа № 560/2379/20
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2020-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2379/20
РІШЕННЯ
іменем України

13 липня 2020 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 14.08.2018 року.

Покликається на те, що під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 йому не виплачувалась індексація грошового забезпечення протягом вказаного періоду. На звернення позивача про виплату індексації він отримав відповідь, з якої вбачалось, що у зв`язку з відсутністю відповідних кошторисних призначень коштів для виплати індексації у період з 2016 по 2018 рік не було. Позивач з цим не погоджується та наполягає на своєму праві отримати індексацію за вказаний період служби, відтак звернувся до суду.

Провадження у справі відкрите за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалу про відкриття провадження у справі направлено відповідачу за адресою, вказаною у позовній заяві, яка збігається з адресою місцезнаходження військової частини НОМЕР_1 . Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу №748 ухвала про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 22.05.2020 року. Відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Згідно з частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Вирішуючи спір, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія автомобільного відділення автомобільного взводу роти забезпечення 4223 центральної автомобільної бази зберігання та ремонту (1-го розряду) Озброєння Збройних Сил України. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №233 від 14.08.2018 року позивача звільнено з військової служби, виключено зі списків особового складу та всіх видів грошового забезпечення, проведено розрахунок за час служби.

14 квітня 2020 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2016 року по 14.08.2018 року. Відповідач листом від 23 квітня 2020 року № 1440 повідомив, що протягом 2016-2018 років бюджетних призначень на виплату індексації грошового забезпечення військовослужбовців не було, тому підстав для нарахування та виплатити індексації за цей період немає.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (ст.1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" №1282-XII) Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, серед яких оплата праці (грошове забезпечення) (ч. ч. 1, 5 статті 2 Закону № 1282-ХІІ).

Підприємства, установи та організації, що фінансуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Як встановлено судом та підтверджується листом ВЧ НОМЕР_1 від 23.04.2020 року №140, з січня 2016 року по березень 2018 року включно позивачу не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення. У наказі про звільнення позивача зі служби також відсутнє посилання на виплату останньому заборгованості по індексації.

Абзацом 3 частини 1 статті 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 №2017-III визначено, що Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Проведення індексації здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. З огляду на це, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці.

За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Аналіз наведених вище нормативно-правових актів, за відсутності затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення військовослужбовців, дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Урядом України порядку, а саме відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Судом встановлено, що фактично єдиною підставою для невиплати позивачу індексації грошового забезпечення стало те, що кошторисні призначення на її виплату, за даними відповідача, були відсутні.

У той же час, суд звертає увагу на те, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що:

- у розпорядженні відповідача дійсно не було вільних коштів для виплати позивачу індексації грошового забезпечення;

- у бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується військова частина, кошти на індексацію грошового забезпечення позивача були відсутні;

- відповідачем вчинялись дії з метою вирішення питання про отримання додаткового фінансування для виплати індексації.

Також відповідач не надав будь-яких доказів того, що з квітня по 14 серпня 2018 року індексація позивачеві нараховувалась і виплачувалась у встановлених розмірах.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 08 листопада 2005 року у справі Кечко проти України (заява №63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування не впливає на право позивача на цю виплату. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі 825/1832/17.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд звертає увагу на те, що позивач мав законні очікування щодо виплати йому цих коштів відповідачем у добровільному порядку аж до моменту проведення остаточного розрахунку, чого зроблено не було. Однак, навіть після розрахунку позивач своє право на виплату індексації не втратив, оскільки роботодавець свій обов`язок перед ним не виконав.

Відповідач не надав будь-яких доказів виплати позивачу індексації за період, який той зазначає у позові.

Виплата індексації охоплюється поняттям грошового забезпечення військовослужбовців, безпосередньо стосується оплати їх праці, для захисту якої державою забезпечуються посилені гарантії. Зважаючи на це, на дані вимоги не розповсюджуються обмеження щодо тривалості строків звернення до суду. Отже, оскільки виплата індексації пов`язана з виплатою самого грошового забезпечення військовослужбовця, і повинна була здійснюватись у відповідних розмірах постійно разом з основною виплатою, ця гарантія оплати праці державою дотримана не була, відтак індексацію потрібно провести за період її невиплати протягом спірного періоду.

Оскільки відповідач не довів правомірності невиплати позивачеві встановленої державою гарантії, позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задоволити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 14.08.2018 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 передбачену законом індексацію грошового забезпечення військовослужбовця за період служби з 01.01.2016 року по 14.08.2018 року ( з урахуванням проведених виплат)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 13 липня 2020 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 (Старокостянтинів,Хмельницька область,31100 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 )

Головуючий суддя І.С. Козачок