Справа № 460/319/20
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/319/20 пров. № А/857/5756/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Максим Х.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року (прийняте у м. Рівне суддею Дудар О.М.; складене у повному обсязі 11 березня 2020 року) в справі № 460/319/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про зобов`язання до вчинення дій та зобов`язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області) щодо відмови у призначенні їй пенсії за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Рівненській області призначити, провести нарахування та виплачувати пенсію за вислугу років відповідно до пункту е ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення з дня звернення до відповідача 27.09.2019.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що у зв`язку з наявністю відповідного стажу у закладах освіти та з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 за № 2-р/2019 вона звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. е ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення. Проте, відповідач відмовив їй у цьому, у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу станом на 11.10.2017 - 26 років 6 місяців. Вважає таку відмову відповідача у зарахуванні до страхового стажу періоду навчання протиправною та просить позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року позов задоволено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржило ГУ ПФУ в Рівненській області, яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за неповного з?ясування обставин, що мають значення справи та з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що для призначення позивачу пенсії за вислугу років її спеціальний стаж станом на 11.10.2017 має становити 26 років 6 місяців. Згідно поданих документів тривалість стажу роботи позивача на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років, становить 25 років 17 днів. Зарахування до спеціального стажу періоду навчання законодавством не передбачено. Відтак, станом на день звернення за призначенням пенсії, управління діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 проти вимог скаржника заперечила, мотивуючи тим, що вона надала відповідачу всі необхідні документи, у яких є відповідні записи на підтвердження страхового стажу.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не здійснювалося.

Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом громадянина України від 09.09.2019 № 003884806 (а.с. 9).

Відповідно до записів у трудовій книжці БТ-ІІ № 3059972 (а.с. 12) ОСОБА_1 :

- з 01.09.1990 по 28.06.1994 навчалася в Опочецькому педагогічному училищі;

- з 15.08.1994 по 16.08.1995 працювала вихователем в Ідрицькій допоміжній школі-інтернаті;

- 03.02.1995 прийнята на посаду вчителя початкових класів у Хотинській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів;

- 03.01.2018 Хотинську загальноосвітню школу І-ІІ ст. реорганізовано шляхом приєднання у філію Хотинська загальноосвітня І-ІІ ступенів опорного закладу Прислуцький навчально-виховний комплекс Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад Березнівської районної ради;

- 03.01.2018 - переведена на посаду вчителя початкових класів філії Хотинська загальноосвітня І-ІІ ступенів опорного закладу Прислуцький навчально-виховний комплекс Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад Березнівської районної ради.

- 02.09.2019 звільнена з посади вчителя початкових класів філії Хотинська загальноосвітня І-ІІ ступенів опорного закладу Прислуцький навчально-виховний комплекс Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад Березнівської районної ради згідно зі статтею 38 КЗпП України.

Вважаючи, що вона має право виходу на пенсію, 19.09.2019 ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років. До заяви додано копію паспорта, довідки про присвоєння ідентифікаційного коду та трудової книжки (а.с.45).

Листом від 02.10.2019 № Д-4/060 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років 26 років і 6 місяців (на 11.10.2017). Для точного визначення тривалості спеціального стажу рекомендовано уточнити період роботи в Ідрицькій допоміжній школі-інтернат, оскільки в трудовій книжці запис № 4 містить неточності (а.с. 44).

16.12.2019 позивач повторно звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років (а.с. 47) та надала довідку від 25.11.2019 № 413, з якої видно, що ОСОБА_1 дійсно працювала в Ідрицькій допоміжній школі-інтернат на посаді вихователя з 15.08.1994 по 16.08.1995 (а.с. 18).

Листом від 24.12.2019 № Д-6/060 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. е ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення з підстав відсутності необхідного спеціального стажу станом на 11.10.2017. Спеціальний стаж позивача, який дає право на пенсію за вислугу років становить 25 років 17 днів (а.с.46).

Вважаючи такі дії пенсійного органу протиправними, позивач звернулася до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції мотивував рішення тим, що на день звернення до відповідача ОСОБА_1 мала необхідний спеціальний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно до п. 2-1 Прикінцевих і перехідних положень № 1058-IV особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Пунктом «е» ст. 55 Закону № 1788-XII з врахуванням змін, внесених Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII (далі - Закон № 213-VIII) та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII (далі - Закон № 911-VIII), було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема в період з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців, в період з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців.

Рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 року № 2-р/2019 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ст. 55 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законами № 213-VIII та № 911-VIII.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України зазначеного рішення положення п. «е» ч. 1 ст. 55 Закону № 1788-XII діють в первісній редакції, чинній до внесення описаних вище змін, а саме цією нормою встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (далі - Перелік № 909).

Згідно з розділом 1 Переліку № 909 робота на посадах учителя або вихователя загальноосвітнього навчального закладу дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Згідно трудової книжки ОСОБА_1 на день звернення до органу Пенсійного фонду вона пропрацювала на посадах учителя або вихователя, що дає право на призначення пенсії за вислугу років більше 25 років - 25 років 0 місяців 17 днів, що визнає відповідач.

Разом з тим, пенсійним органом не зараховано до спеціального стажу ОСОБА_1 період її навчання в Опочецькому педагогічному училищі (запис № 1), який згідно з дипломом серії УТ № 261991 та вказаним записом трудової книжки тривав з 01.09.1990 по 28.06.1994, тобто 3 роки 8 місяців 27 днів.

Згідно із пунктом 2.18 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої наказом Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. № 58 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № 110 ) до трудових книжок за місцем роботи вноситься окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів зокрема, записи про час навчання у професійних навчально-виховних закладах та інших закладах у навчально-курсових комбінатах (центрі, пункті, тощо), у вищих навчальних закладах та про час перебування в аспірантурі і клінічній ординатурі.

Для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів (пункт 2.16 Інструкції).

Згідно з Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою KM України від 12 серпня 1993 року № 637, час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Відповідно до пункту «д» частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Частино першою статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що період навчання позивача в Опочецькому педагогічному училищі, відповідно до норм п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10.02.1998 № 103/98-ВР необхідно зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 , оскільки вона прийнята на роботу за спеціальністю в період, що не перевищує трьох місяців, і цей період навчання підтверджується записом у трудової книжці позивача і дипломом про здобуття освіти.

Відтак, суд дійшов висновку, що станом на час звернення до відповідача із заявою від 19.09.2019 про призначення пенсії за вислугу років спеціальний стаж ОСОБА_1 був достатнім для призначення їй пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ч. 1 ст. 55 Закону № 1788-XII.

Частиною другої статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід врахувати положення статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) згідно якої, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що з метою належного захисту прав позивача необхідно визнати неправомірними дії пенсійного органу щодо відмови в призначені ОСОБА_1 пенсії за вислугу років та зобов`язати ГУ ПФУ Рівненській області призначити їй пенсію за вислугу років відповідно до п. е ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення з 19.09.2019.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року в адміністративній справі № 460/319/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова в повному обсязі складена 14 липня 2020 року.