Справа № 460/1242/20
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2020 року м. Рівне №460/1242/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Н.В. Друзенко за участю секретаря судового засідання А.А. Головатчик та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: представник не прибув, відповідача: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доДержавноїслужби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області
про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

25.02.2020 до суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №161204 від 12.11.2019. Одночасно з позовом було подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою від 26.02.2020 клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову задоволено: до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №460/1242/20 зупинено стягнення на підставі виконавчого документа - постанови Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №161204 від 12.11.2019.

Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою від 24.03.2020 відкрито провадження у справі №460/1242/20. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін і призначено на 23.04.2020.

Ухвалою від 23.04.2020 судове засідання відкладено на 21.05.2020 у зв`язку з тим, що суд визнав причини неприбуття сторони позивача в судове засідання поважними.

Ухвалою від 21.05.2020 в судовому засіданні з розгляду справи оголошено перерву до 30.06.2020.

В судове засідання 30.06.2020 сторони не прибули. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, а представник відповідача клопотання про відкладення.

Оскільки судом не знайдено підстав для подальшого відкладення засідання, судовий розгляд проведено у відсутність сторін.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

В судовому засіданні 30.06.2020 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

За змістом позовної заяви та відповіді на відзив, в жовтні 2019 року ФОП ОСОБА_1 особисто керуючи належним йому на праві власності вантажним транспортним засобом МАN 26.403, д.н.з НОМЕР_1 в межах своєї господарської діяльності їхав через Херсонську область. Завантаживши автомобіль в Фермерському господарстві «ГЕВКО», при здійсненні руху по маршруту м.Харків - м.Одеса, був зупинений працівниками Чорноморського регіонального управління Укртрансбезпеки для проведення габаритно-вагового контролю, місце розташування пункту: автодорога М-14, Одеса - Мелітополь - Новоазовськ км. 203 + 500м. В ході вагового контролю співробітники Укртрансбезпеки провели заміри ваги автомобіля і повідомили, що до нього як до перевізника немає претензій. При цьому, на руки видали корінець з результатами зважування, який ОСОБА_1 поклав до поточних документів і згодом викинув. Позивач вказував, що корінець зважування він не вивчав, але наскільки пам`ятає, то загальна вага транспортного засобу не перевищувала законодавчо допустимих, результати ж по осям не пам`ятає. В подальшому, на адресу проживання позивача надійшло повідомлення про виклик на розгляд справи до Управління Укртрансбезнски в Рівненській області. 12.11.2019 позивач прибув на виклик, і в кабінеті начальника Управління відбувся розгляд справи, в ході якого ОСОБА_1 повідомив обставини зважування належного йому транспортного засобу та те, що його відпустили без складання жодних документів, однак за результатами розгляду було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №161204. Вказану постанову позивач вважає такою, що винесена незаконно. На обґрунтування покликається на положення статті 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за вимогами якої у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується, в той час як належний йому транспортний засіб внаслідок габаритно-вагового контролю не затримувався, а після проходження такого подальший рух транспортного засобу не заборонявся. Також зауважує, що рішення відповідача базується на дослідженні всього-на-всього трьох документів: оригіналу акту №179649 проведення перевірки державних вимог законодавства про автомобільний транспорт від 03.10.2019 без його підпису на такому документі; ксерокопії акту №032725 від 03.10.2019 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та ксерокопії квитанції №49496 від 03.10.2019 про результати зважування транспортного засобу. Крім цього, в жодному із документів, на підставі яких приймалося оскаржуване рішення, не зазначені індивідуальні ознаки вагового комплексу (номер, серія тощо), що фактично не дозволяє достовірно встановити який саме ваговий комплекс був використаний для зважування автомобіля і перевірити відомості про такий вимірювальний засіб на відкритих ресурсах ДП «Укрметртестстандарт». За сукупністю наведеного, позивач просив скасувати оскаржуване рішення.

Згідно з відзивом на позовну заяву відповідач позов не визнав. На обґрунтування своїх заперечень сторона відповідача вказувала, що під час перевірки транспортного засобу, що належить позивачу, виявлено порушення ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», зокрема надання послуг з перевезення вантажу без документу про внесення плати за проїзд великоваговим транспортним засобом автомобільними дорогами загального користування. Зазначено, що за результатами габаритно-вагового контрою транспортного засобу марки МАN 26.403, д.н.з НОМЕР_1 було встановлено, що навантаження на здвоєні осі становить 20,65 т. при нормативно допустимому 16 т. За таких обставин, вважає, що відповідач, застосовуючи до позивача адміністративно-господарський штраф за порушення законодавства про автомобільний транспорт, діяв на підставі, в межах та у спосіб, передбачені чинним законодавством, а тому просила в задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідженням доказів по справі суд встановив таке.

03.10.2019 посадовими особами Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, на підставі графіку проведення рейдових перевірок та відповідно до направлення на перевірку № 001275 від 30.09.2019, на 203 км +500 м автомобільної дороги М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів (а.с.57).

Сторонами визнається, а матеріалами справи підтверджується, що 03.10.2019 вищевказаними особами був зупинений транспортний засіб марки MAN, д.н.з НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , який йому і належить. Для перевірки було надано: посвідчення водія відповідної категорії серії НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію ТЗ марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 серії НОМЕР_3 (а.с.6, 66).

Про результати габаритно-вагового контролю даного транспортного засобу на підставі талону про зважування (а.с.63) складено довідку №035140 від 03.10.2019 (а.с.64) та акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №032725 від тієї ж дати (а.с.62), в яких зафіксовано перевищення позивачем нормативних вагових параметрів, а саме: нормативно допустиме навантаження на здвоєну вісь - 16 т, тоді як фактичне навантаження на здвоєну вісь становило 20,65 т.

Зважування здійснювалось за допомогою вагів автомобільних тензометрічних поосьвого зважування, що відповідають вимогам ДСТУ EN 45501:2007 і на них видано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 03.07.2019 №908/М з терміном дії до 03.07.2020 (а.с.67).

На підставі зазначених вище документів габаритно-вагового контролю, посадовою особою Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, 03.10.2019 складено розрахунок №1040/19 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування згідно акту від 03.10.2019 №032725, яким позивачу нараховано плату за проїзд в сумі 1395,36 євро (а.с.65).

Також за результатами перевірки було складено акт щодо додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №179649 від 03.10.2019, в якому зазначено про виявлення порушення ФОП ОСОБА_1 абзацу 16 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» у зв`язку з відсутністю дозволу на перевезення вантажу з перевищенням вагових параметрів автомобільними дорогами України (а.с.61).

В графі «пояснення водія про причини порушень» зазначено, що водій від ознайомлення та підпису акту відмовився.

В подальшому, матеріали вказаної перевірки були направлені в Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області для їх розгляду за місцезнаходженням перевізника».

Розгляд справ про порушення ФОП ОСОБА_1 законодавства про автомобільний транспорт по акту №179649 від 03.10.2019 було призначено на 12.11.2019.

Управління Укртрансбезпеки в Рівненській області направило позивачу повідомлення від 04.11.2019 №66315/34/24-19 про дату, час і місце розгляду справи рекомендованим листом від 04.11.2019 №034 (а.с.59-60).

12.11.2019 Управлінням Укртрансбезпеки в Рівненській області винесено постанову №161204 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34000 грн. відповідно до абзацу 16 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за перевезення вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу (а.с.58).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України «Про автомобільний транспорт» №2344-ІІІ від 05.04.2001.

Цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

В розумінні статті 1 вказаного Закону автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Статтею 5 цього ж Закону визначено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Частиною 14 статті 6 Закону передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно абзацу 3 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» №442 від 10.09.2014 Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті була реорганізована шляхом злиття з Державною інспекцією України з безпеки на морському та річковому транспорті, та утворено Державну службу України з безпеки на транспорті.

Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Підпунктами 2, 15, 27, 54, 58, 62 пункту 5 даного Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю; проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється; здійснює інші повноваження, визначені законом.

Згідно з пунктом 8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» № 592 від 26.06.2015 утворено територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема управління Укртрансбезпеки у Рівненській області.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок №1567).

Відповідно до пункту 4 Порядку №1567 державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 13 Порядку №1567 передбачено, що графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується наказом Укртрансінспекції або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

За приписами пункту 14 Порядку №1567, рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

За змістом пункту 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом (абзац 2).

Згідно пункту 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

За статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» №2344-ІІІ від 05.04.2001, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 (далі - Порядок №879).

За пунктом 32 Порядку №879, перевізник, який має намір використовувати великоваговий та/або великогабаритний транспортний засіб, зобов`язаний не пізніше ніж за три доби звернутися до уповноважених Укравтодором підприємств із заявою про видачу погодження маршруту. Дозвіл на рух великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу видається відповідним підрозділом МВС, що забезпечує безпеку дорожнього руху, після надання погодження маршруту.

Відповідно до пункту 2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотриманий визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів. Попередній габаритно-ваговий контроль - це визначення параметрів великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу для встановлення наявності перевищення нормативів на стаціонарних пунктах; точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

Згідно з пункту 3 Порядку №879, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Пунктом 16 Порядку №879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль.

Підпунктами 5-1, 11 пункту 2 Порядку №879 визначено, що документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу, а точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

Пунктом 18 Порядку №879 встановлено, що за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Згідно з абзацом 16 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» №2344-ІІІ від 05.04.2001 перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу тягне за собою штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки MAN, д.н.з НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 здійснювався за допомогою автомобільних тензометрічних ваг поосьвого зважування, що відповідають вимогам ДСТУ EN 45501:2007 і мають свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 03.07.2019 №908/М з терміном дії до 03.07.2020.

За результатами проведеного зважування зафіксовано перевищення таким транспортним засобом нормативних вагових параметрів, яке полягало у тому, що навантаження на здвоєну вісь становить 20,65 т, при нормативно допустимому 16 т.

Жодних доказів щодо того, що показання цього пристрою були хибними суду не надано.

Отже, позивачем вчинено порушення абзацу 16 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме перевезення вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

При цьому, контролюючим органом також було складено довідку про результати габаритно-вагового контролю даного транспортного засобу на підставі талону про зважування №035140 від 03.10.2019 та акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №032725. І на підставі зазначених вище документів габаритно-вагового контролю, складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

З огляду на наведене підстав ставити під сумнів правомірність дій контролюючого органу в ході здійснення перевірки немає, а тому, суд дійшов висновку, що встановлений законом порядок її проведення був дотриманий відповідачем

При цьому, суд зауважує що, на момент виникнення спірних правовідносин, не була затверджена відповідна методика Мінекономрозвитку, якою мали керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю.

Проте, оскільки за змістом статей 4 і 29 Закону України «Про дорожній рух», статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком №879, яким керувався відповідач, суд вважає, що відповідачем правомірно проведений габаритно-ваговий контроль транспортного засобу. Крім того, позивачем не наведено жодних обґрунтувань порушення його права у спірних правовідносинах внаслідок проведення габаритно-вагового контролю без використання методики Мінекономрозвитку.

Наведене узгоджується з подальшим нормативним регулюванням спірних правовідносин, а саме скасування п.19 Порядку №879 постановою Кабінету Міністрів України №671 від 30.08.2017 без визначення необхідності застосування затвердженою Мінекономрозвитку або іншою методикою.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 09.08.2019 у справі № 817/1051/16.

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідач мав достатні правові підстави для винесення постанови №161204 від 12.11.2019 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34000 грн. за порушення абзацу 16 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» №2344-ІІІ від 05.04.2001.

Інші доводи та аргументи, наведені сторонами, судом не оцінюються, позаяк не впливають на правомірність оскаржуваного рішення, а тому не мають значення для правильного вирішення судового спору по суті.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах і спосіб наданих повноважень та відповідно до приписів матеріального права, а відтак правомірність винесення оскаржуваних постанов не спростована у ході судового розгляду.

Оцінюючи наявні в справі докази та аналізуючи встановлені фактичні обставини суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, в ході судового розгляду довів правомірність виданих ним постанов.

З урахуванням наведеного вище, за результатами судового розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 АДРЕСА_1 ) в позові до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області (, вулиця Небесної Сотні, 34, місто Рівне, 33013) про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №161204 від 12.11.2019,- відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 06 липня 2020 року.

Суддя Н.В. Друзенко