Справа № 520/2775/2020
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Єгупенко В.В.

06 липня 2020 р.Справа № 520/2775/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Білюк Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківські області Черткової Маргарити Анатоліївни, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Державної податкової служби у Харківській області про визнання незаконною та скасування постанови,

В с т а н о в и л а:

28.02.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.11.2019 року ВП № 60634371 старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Черткової М.А.

В обґрунтування вимог ОСОБА_1 зазначив про те, що 05.12.2019 року він отримав означену постанову та дізнався про порушення його прав, так як постанова є незаконною.

Ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Позивачу наданий 10-тиденний строк (з дня отримання копії даної ухвали) для усунення недоліків позовної заяви, шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

10.03.2020 року до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 , в якій останній просить поновити строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Зазначаючи про наявність поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, позивач ОСОБА_1 вказує, що він приймає участь в численних справах у м. Харкові та у м. Києві, йому необхідно вчинювати численні процесуальні дії та з`являтись в численні судові засідання та органи досудового розслідування, правоохоронні органі, експертні установи і інші державні установи. Крім того, позивач зазначає, що здійснює дії з працевлаштування на роботі в органах прокуратури України та йому необхідно виїжджати до міста Києва з цього питання. Дані інші судові справи і досудові провадження, як зазначає позивач, мають більшу юридичну значимість. Означене займає значний час, тому за браком часу він фізично не встиг своєчасно звернутися до адміністративного суду з даним позовом.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року позовна заява ОСОБА_1 повернута останньому, з підстав, визначених ч. 2 ст. 123 КАС України.

Судове рішення вмотивовано тим, що будь-яких обґрунтувань обставин та доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовом позивачем ОСОБА_1 не надано.

Суд визначився, що викладені позивачем підстави пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом не можуть бути визнані поважними, такими, що є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення позивача, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, на порушення норм процесуального права, просить його скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

ОСОБА_1 зазначає, що в теперішній час він приймає участь в численних справах, пов`язаних з його політичним переслідуванням та порушенням прав в м. Харкові та м. Києві щодо посягання на життя і здоров`я, щодо нанесення йому тілесних ушкоджень, порушення права власності на квартиру, захисту честі і гідності та щодо інших порушень прав. Йому необхідно вчинювати чисельні процесуальні дії та з`являтися в чисельні судові засідання та в чисельні органи досудового розслідування, правоохоронні органи, експертні установи і інші державні установи. Йому необхідно виїжджати в м. Київ: в Печерський районний суд м. Києва у справах, в Київський апеляційний суд у справах, в ДБР, розташоване в м. Києві та в інші інстанції у справах. Суд першої інстанції не з`ясував дані обставини, що мають значення для справи та не встановив їх в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції. Він задихається від численних багатолітніх судових засідань у цих справах, від ходіння по установах з метою збору доказів, від направлення заяв і запитів в державні установи з метою збору письмових доказів та призначення експертиз, від допитів і клопотань слідчим, від оскарження рішень та ухвал судів, від підготовки апеляційних і касаційних скарг, скарг слідчим суддям, скарг до Вищої ради правосуддя, скарг до ВККС України, заяв і скарг до поліції, скарг до місцевих прокуратур, скарг до Генеральної прокуратури України, до Європейського суду з прав людини та підготовки інших процесуальних документів, та вчинення інших чисельних процесуальних дій в судах, прокуратурах, поліції м. Харкова і м. Києва. Крім того, після дати отримання ним копії незаконної постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження він здійснював дії з працевлаштування на роботі в органах прокуратури України. Йому необхідно було виїжджати в м. Київ: в Кваліфікаційно-дисціплінарну комісію прокурорів і в Касаційний адміністративний суд у Верховному Суді України для вирішення питань працевлаштування. Суд першої інстанції не з`ясував дані обставини, що мають значення для справи та не встановив їх в оскаржуваній ухвалі.

До суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківські області в якому висловлена позиція щодо необґрунтованості та опосередкованості доводів позивача, зазначених в апеляційній скарзі. Відзначено, що позивачем не надано жодних доказів того, що йому необхідно було з`являтися до КДКП прокурорів, Касаційного адміністративного суду та інших установ, зазначених в апеляційній скарзі. Зазначено, що відповідно до Конституції України, Закону України «Про безоплатну правову допомогу» кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно, тому, якщо позивач вважає себе дуже завантаженим, він не позбавлений права звернутися за безоплатною вторинною правовою допомогою. Стосовно доводів позивача про те, що інші судові справи та досудові провадження мають більшу юридичну значимість висловлена позиція, що це є порушенням принципу недопущення зловживання процесуальними правами, метою якого є розвантаження судової системи та пришвидшення процесу. Посилання позивача, наведені в обґрунтування поважності пропуску строку звернення до суду, щодо отримання ним тілесних ушкоджень та зайнятістю щодо порушення кримінального провадження, звернення до Міністра охорони здоров`я і т.д. вважає недоведеними, оскільки у законодавчо визначений строк оскарження постанови жодні медичні обстеження, лікування чи експертизи не проводилися. Відзначено, що позивач не надав доказів перебування на стаціонарному лікуванні, тому посилання на докази хворобливого стану, тілесних ушкоджень взагалі не повинні братися судом до уваги. Вважає, що оскаржувана ухвала Харківського окружного адміністративного суду відповідає закону, тому просить суд провадження у справі закрити.

Відзив на апеляційну скаргу від Головного управління Державної податкової служби у Харківській області не надійшов, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

За приписами ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку (ч. 1 ст. 268 КАС України).

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

Згідно зі ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом першої інстанції норм процесуального права, правової оцінки обставин у справі, у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють при вирішенні питання їх застосування до спірних правовідносин необхідність звертати увагу не лише на визначені в нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист - строк звернення та момент обчислення його початку, але й природу спірних правовідносин щодо захисту прав, свобод та інтересів, у яких особа звертається до суду.

Визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Рішенням Європейського Суду з прав людини по справі «Іліан проти Туреччини» встановлено, що правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів регулюються КАС України.

Згідно із частиною 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до абзацу першого частини 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою ст. 287 КАС України унормовано, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За приписами частини 2 цієї статті позовну заяву може бути подано до суду:

1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів;

2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Відповідно до ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку (частина 1 ст. 123 КАС України).

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина 2 ст. 123 КАС України).

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_1 повідомив суд про те, що 05.12.2019 року він отримав постанову державного виконавця від 20.11.2019 року про відкриття виконавчого провадження, реєстраційний номер ВП в АСВП 60634371, тобто про порушення своїх прав він дізнався 05.12.2019 року.

Таким чином, будучі незгодним з постановою державного виконавця від 20.11.2019 року про відкриття виконавчого провадження, реєстраційний номер ВП в АСВП 60634371, ОСОБА_1 у термін до 16.12.2019 року мав би звернутися до адміністративного суду стосовно оскарження постанови. Однак адміністративний позов ОСОБА_1 надійшов до суду 28.02.2020 року.

Звертаючись до суду із заявою/клопотанням про поновлення строку звернення до суду, в якому зазначив обставини, з якими пов`язує поважність причин пропуску строку звернення до суду, а саме брак часу, відсутність фізичної можливості, у зв`язку з цим, оскільки він приймає участь в численних справах, пов`язаних з його політичним переслідуванням та порушенням прав в м. Харкові та м. Києві щодо посягання на життя і здоров`я, щодо нанесення йому тілесних ушкоджень, порушення права власності на квартиру, захисту честі і гідності та щодо інших порушень прав. Йому необхідно вчинювати чисельні процесуальні дії та з`являтися в чисельні судові засідання та в чисельні органи досудового розслідування, правоохоронні органи, експертні установи і інші державні установи. Йому необхідно виїжджати в м. Київ: в Печерський районний суд м. Києва у справах, в Київський апеляційний суд у справах, в ДБР, розташоване в м. Києві та в інші інстанції у справах. Він задихається від численних багатолітніх судових засідань у цих справах, від ходіння по установах з метою збору доказів, від направлення заяв і запитів в державні установи з метою збору письмових доказів та призначення експертиз, від допитів і клопотань слідчим, від оскарження рішень та ухвал судів, від підготовки апеляційних і касаційних скарг, скарг слідчим суддям, скарг до Вищої ради правосуддя, скарг до ВККС України, заяв і скарг до поліції, скарг до місцевих прокуратур, скарг до Генеральної прокуратури України, до Європейського суду з прав людини та підготовки інших процесуальних документів, та вчинення інших чисельних процесуальних дій в судах, прокуратурах, поліції м. Харкова і м. Києва. Крім того, після дати отримання ним копії незаконної постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження він здійснював дії з працевлаштування на роботі в органах прокуратури України. Йому необхідно було виїжджати в м. Київ: в Кваліфікаційно-дисціплінарну комісію прокурорів і в Касаційний адміністративний суд у Верховному Суді України для вирішення питань працевлаштування.

Колегія суддів зазначає, що оцінюючи обставини, що перешкоджали реалізації процесуального права на звернення до суду, на які позивач посилається як на поважні, суд повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів та наданих суду доказів і з того, чи мав позивач за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду (чи відсутні були вагомі перешкоди, труднощі для реалізації цього права).

Будь-яких доказів в обґрунтування викладеного в заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду від 10.03.2020 року, позивачем ОСОБА_1 до Харківського окружного адміністративного суду надано не було, свідченням чому є відсутність додатків до означеної заяви. Крім того, цей факт не заперечується позивачем ОСОБА_1 .

До апеляційної скарги, у якості доказів поважності причин пропущення ним у період з 15.12.2019 року по 28.02.2020 року строку звернення до адміністративного суду, позивачем ОСОБА_1 додані: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, талон-повідомлення єдиного обліку № 26086 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 19.11.2019 року, листи Комунального закладу охорони здоров`я ХОБСМЕ від: 22.11.2019 року, 28.02.2020 року, 17.03.2020 року, висновок лікаря-рентгенолога від 04.12.2019 року, лист МОЗ України від 29.01.2020 року (а.с. 56-61).

Колегія суддів зауважує про відсутність підстав для наданні оцінки переліченим документам в сенсі питання, що розглядається, оскільки первинно така оцінка повинна бути надана судом першої інстанції при розгляді заяви про поновлення строку пропущеного процесуального строку.

Згідно частини 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом. Таким чином, позивач ОСОБА_1 не позбавлений можливості повторно звернутися до суду з адміністративним позовом, додавши до нього заяву про поновлення процесуального строку звернення до суду, в якій будуть викладені об`єктивні обставини, що обумовили факт пропущення ним означеного процесуального строку та додані відповідні докази на підтвердження, викладеного у цій заяві.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування оскаржуваного ним судового рішення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 316 КАС України).

Інші доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

На підставі наведеного, керуючись статтями 13, 23, 31, 122, 123, 268, 269, 287, 271, 272 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року без змін.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) С.С. Рєзнікова А.О. Бегунц
Постанова у повному обсязі складена і підписана 10 липня 2020 року.