Справа № 160/4748/20
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 року Справа № 160/4748/20
29.04.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП СТОР" до Київської митниці Держмитслужби, в якій позивач просить визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Рішеннями Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100000/2020/000085/2 від 20.02.2020р., №UA100000/2020/000088/2 від 20.02.2020р., №UA100000/2020/000089/2 від 21.02.2020р., №UA100000/2020/000090/2 від 21.02.2020р., №UA100000/2020/000092/2 від 21.02.2020р., №UA100000/2020/000084/2 від 24.02.2020р., №UA100000/2020/000093/2 від 22.02.2020р., №UA100000/2020/000098/2 від 25.02.2020р. було скориговано митну вартість товарів в сторону збільшення, яка вплинула на збільшення відповідних платежів на суму у розмірі 999 113,62 грн., що нараховуються за митною вартістю, в т.ч. на збільшення ПДВ на 852 769,44 грн., на збільшення ввізного мита на 146 344,18 грн. Позивач вважає Рішення про коригування митної вартості товарів протиправними, оскільки вони не відповідають вимогам п.2 та п.4 ч.2 ст.55 Митного кодексу України. Зауважено, що позивачем з метою підтвердження митної вартості товару були надані всі необхідні, а також додаткові документи. Позивачем зазначено також про те, що винесені відповідачем рішення про коригування заявленої митної вартості, зокрема, не містять докладної інформації стосовно джерел, які безпосередньо використовувалися ним при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. До того ж, незважаючи на свій обов`язок, у рішеннях про коригування митної вартості товарів, відповідач не навів і порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як: за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, резервний метод тощо. Також, на думку суб`єкта господарювання, відповідач не обґрунтував неможливість застосування певних другорядних методів і не конкретизував підстави незастосування цих методів, а лише перелічив їх, хоча й з посиланням на відсутність вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами.
Вказано, що наявність однієї лише вказівки відповідача на перелічені ним розбіжності та недоліки у поданих позивачем документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, на думку позивача, не може бути достатнім для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості. А тому, позивач вважає, що подані ним документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а відповідачем не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару.
Ухвалою від 04.05.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, матерілами справи підтверджено, що 01 березня 2019 року між позивачем (далі Покупець) та іноземною компанією ZHEJIANG TITAN MACHINERY CO., LTD (Zhejэang, China, далі Продавець) укладено зовнішньоекономічний Контракт №0103/2019.
За умовами даного Контракту, з урахуванням додаткових угод:
п.1. Продавець продав, а Покупець купив товари, кількість яких, я також асортимент, ціна, загальна вартість і умови поставки зазначені в інвойсах на кожну партію товару відповідно.
п.2. Ціни на товар встановлюються в доларах США, включаючи вартість тари, упаковки і маркування, а також інших витрат, оплата яких за умовами поставки в редакції Інкотермс-2010 передбачена Продавцем (в т.ч. транспортування, страхування та ін.). Загальна сума цього контракту складається із сум, виставлених Продавцем і оплачених покупцем рахунків, і становить не менше 5 000 000,00 доларів США.
п.3. Поставка товарів за цим контрактом повинна бути здійснена протягом 30 (тридцять) днів з дати подачі заявки Покупцем. Датою поставки вважається дата коносамента і/або дата штемпеля на товарно-транспортній накладній. Відправником вантажу за контрактом може виступати третя особа.
п.7. Розрахунки за поставлений товар здійснюються в доларах США перерахуванням коштів на розрахунковий рахунок Продавця протягом 6 (шести) місяців з моменту поставки товару.
З Контракту вбачається що, укладаючи даний Контракт, Сторони передбачили можливість зміни умов поставки за згодою Сторін шляхом їх визначення у рахунках-фактурах на відповідну партію товару.
Так, виконуючи умови зовнішньоекономічного Контракту, змістом документів Іnvoice №000-136 від 18.01.2020, Іnvoice №000-142 від 18.01.2020, Іnvoice №000-138 від 18.01.2020, Іnvoice №000-140 від 18.01.2020, Іnvoice №000-139 від 18.01.2020, Іnvoice №000-144 від 18.01.2020, Іnvoice №000-135 від 18.01.2020, Іnvoice №000-146 від 18.01.2020 підтвердили свою згоду на поставку Товару на умовах: CIF-Одеса та CIF-Чорноморськ.
На підтвердження обґрунтованості заявленої у електронній митній декларації №UA100070/2020/413721 від 20.02.2020 року митної вартості товарів та обраного методу її визначення, разом з декларацією Позивач подав митному органу документи, що перелічені у графі 44 ЕМД:
декларацію митної вартості за №2007 (який зазначено у гр.7 ЕМД),
пакувальний лист PACKING LIST №000-136 від 18.01.2020 (код документу 0271),
рахунок-проформу РROFORMA-ІNVOICE №000-136 від 18.01.2020 (код документу 0325),
рахунок-фактуру ІNVOICE №000-136 від 18.01.2020 (код документу 0380),
міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) А№024381 від 18.02.2020 (код документу 0730),
документ про походження товару (Declaration of origin) ІNVOICE №000-136 від 18.01.2020 (код документу 0862),
висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією - висновок експерта №ГО-496 від 20.02.2020р. Дніпропетровської торгово-промислової палати (код документу 3016),
некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість комерційну пропозицію OFFER б/н від 18.01.2020 (код документу 3022),
контракт №0103/2019 від 01.03.2019 (код документу 4104),
додаткову угоду №1 до контракту №0103/2019 від 01.03.2019 (код документу 4103),
додаткову угоду №2 до контракту №0103/2019 від 01.03.2019 (код документу 4103),
додаткову угоду №3 до контракту №0103/2019 від 01.03.2019 (код документу 4103),
лист №2002/1 від 20.02.2020 про відсутність можливості надання інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості за ЕМД №UA100070/2020/413721 від 20.02.2020 року (код документу 9000).
На підтвердження обґрунтованості заявленої у електронній митній декларації №UA100070/2020/413761 від 20.02.2020 року митної вартості товарів та обраного методу її визначення, разом з декларацією позивач подав митному органу документи, що перелічені у графі 44 ЕМД:
декларацію митної вартості за №2011 (який зазначено у гр.7 ЕМД),
пакувальний лист PACKING LIST №000-142 від 18.01.2020 (код документу 0271),
рахунок-проформу РROFORMA-ІNVOICE №000-142 від 18.01.2020 (код документу 0325),
рахунок-фактуру ІNVOICE №000-142 від 18.01.2020 (код документу 0380),
міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) А№002681 від 19.02.2020 (код документу 0730),
документ про походження товару ІNVOICE №000-142 від 18.01.2020 (код документу 0862),
висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією - висновок експерта №ГО-505 від 20.02.2020р. Дніпропетровської торгово-промислової палати (код документу 3016),
некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість комерційну пропозицію OFFER б/н від 18.01.2020 (код документу 3022),
контракт №0103/2019 від 01.03.2019 (код документу 4100),
додаткову угоду №1 до контракту №0103/2019 від 01.03.2019 (код документу 4103),
додаткову угоду №2 до контракту №0103/2019 від 01.03.2019 (код документу 4103),
додаткову угоду №3 до контракту №0103/2019 від 01.03.2019 (код документу 4103),
лист №2002/3 від 20.02.2020 про відсутність можливості надання інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості за ЕМД №UA100070/2020/413761 від 20.02.2020 року (код документу 9000).
На підтвердження обґрунтованості заявленої у електронній митній декларації №UA100070/2020/413755 від 20.02.2020 року митної вартості товарів та обраного методу її визначення, разом з декларацією позивач подав митному органу документи, що перелічені у графі 44 ЕМД:
декларацію митної вартості за №2009 (який зазначено у гр.7 ЕМД),
пакувальний лист PACKING LIST №000-138 від 18.01.2020 (код документу 0271),
рахунок-проформу РROFORMA-ІNVOICE №000-138 від 18.01.2020 (код документу 0325),
рахунок-фактуру ІNVOICE №000-138 від 18.01.2020 (код документу 0380),
міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) А№002759 від 19.02.2020 (код документу 0730),
документ про походження товару ІNVOICE №000-138 від 18.01.2020 (код документу 0862),
висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією - висновок експерта №ГО-498 від 20.02.2020р. Дніпропетровської торгово-промислової палати (код документу 3016),
некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість комерційну пропозицію OFFER б/н від 18.01.2020 (код документу 3022),
контракт №0103/2019 від 01.03.2019 (код документу 4100),
додаткову угоду №1 до контракту №0103/2019 від 01.03.2019 (код документу 4103),
додаткову угоду №2 до контракту №0103/2019 від 01.03.2019 (код документу 4103),
додаткову угоду №3 до контракту №0103/2019 від 01.03.2019 (код документу 4103),
лист №2102/1 від 21.02.2020 про відсутність можливості надання інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості за ЕМД №UA100070/2020/413755 від 20.02.2020 року (код документу 9000).
На підтвердження обґрунтованості заявленої у електронній митній декларації №UA100070/2020/413807 від 21.02.2020 року митної вартості товарів та обраного методу її визначення, разом з декларацією позивач подав митному органу документи, що перелічені у графі 44 ЕМД:
декларацію митної вартості за №2015 (який зазначено у гр.7 ЕМД),
пакувальний лист PACKING LIST №000-140 від 18.01.2020 (код документу 0271),
рахунок-проформу РROFORMA-ІNVOICE №000-140 від 18.01.2020 (код документу 0325),
рахунок-фактуру ІNVOICE №000-140 від 18.01.2020 (код документу 0380),
коносамент BILL OF LADING №LSSZEC191224633 від 18.01.2020 (код документу 0705),
міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) А№007156 від 20.02.2020 (код документу 0730),
документ про походження товару ІNVOICE №000-140 від 18.01.2020 (код документу 0862),
висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією - висновок експерта №ГО-485 від 21.02.2020р. Дніпропетровської торгово-промислової палати (код документу 3016),
некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість комерційну пропозицію OFFER б/н від 18.01.2020 (код документу 3022),
контракт №0103/2019 від 01.03.2019 (код документу 4100),
додаткову угоду №1 до контракту №0103/2019 від 01.03.2019 (код документу 4103),
додаткову угоду №2 до контракту №0103/2019 від 01.03.2019 (код документу 4103),
додаткову угоду №3 до контракту №0103/2019 від 01.03.2019 (код документу 4103),
лист №2102/2 від 21.02.2020 про відсутність можливості надання інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості за ЕМД №UA100070/2020/413807 від 21.02.2020 року (код документу 9000).
На підтвердження обґрунтованості заявленої у електронній митній декларації №UA100070/2020/413831 від 21.02.2020 року митної вартості товарів та обраного методу її визначення, разом з декларацією позивач подав митному органу документи, що перелічені у графі 44 ЕМД:
декларацію митної вартості за №2017 (який зазначено у гр.7 ЕМД),
пакувальний лист PACKING LIST №000-139 від 18.01.2020 (код документу 0271),
рахунок-проформу РROFORMA-ІNVOICE №000-139 від 18.01.2020 (код документу 0325),
рахунок-фактуру ІNVOICE №000-139 від 18.01.2020 (код документу 0380),
коносамент BILL OF LADING №LSSZEC191224632 від 18.01.2020 (код документу 0705),
міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) А№007153 від 19.02.2020 (код документу 0730),
документ про походження товару ІNVOICE №000-139 від 18.01.2020 (код документу 0862),
висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією - висновок експерта №ГО-485 від 21.02.2020р. Дніпропетровської торгово-промислової палати (код документу 3016),
некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість комерційну пропозицію OFFER б/н від 18.01.2020 (код документу 3022),
контракт №0103/2019 від 01.03.2019 (код документу 4100),
додаткову угоду №1 до контракту №0103/2019 від 01.03.2019 (код документу 4103),
додаткову угоду №2 до контракту №0103/2019 від 01.03.2019 (код документу 4103),
додаткову угоду №3 до контракту №0103/2019 від 01.03.2019 (код документу 4103),
лист №2102/4 від 21.02.2020 про відсутність можливості надання інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості за ЕМД №UA100070/2020/413831 від 21.02.2020 року (код документу 9000).
На підтвердження обґрунтованості заявленої у електронній митній декларації №UA100070/2020/414020 від 24.02.2020 року митної вартості товарів та обраного методу її визначення, разом з декларацією Позивач подав митному органу документи, що перелічені у графі 44 ЕМД:
декларацію митної вартості за №2027 (який зазначено у гр.7 ЕМД),
пакувальний лист PACKING LIST №000-144 від 18.01.2020 (код документу 0271),
рахунок-проформу РROFORMA-ІNVOICE №000-144 від 18.01.2020 (код документу 0325),
рахунок-фактуру ІNVOICE №000-144 від 18.01.2020 (код документу 0380),
міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) А№002699 від 21.02.2020 (код документу 0730),
документ про походження товару ІNVOICE №000-144 від 18.01.2020 (код документу 0862),
висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією - висновок експерта №ГО-528 від 24.02.2020р. Дніпропетровської торгово-промислової палати (код документу 3016),
некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість комерційну пропозицію OFFER б/н від 18.01.2020 (код документу 3022),
контракт №0103/2019 від 01.03.2019 (код документу 4104),
додаткову угоду №1 до контракту №0103/2019 від 01.03.2019 (код документу 4103),
додаткову угоду №2 до контракту №0103/2019 від 01.03.2019 (код документу 4103),
додаткову угоду №3 до контракту №0103/2019 від 01.03.2019 (код документу 4103),
лист №2402/4 від 24.02.2020 про відсутність можливості надання інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості за ЕМД №UA100070/2020/414020 від 24.02.2020 року (код документу 9000).
На підтвердження обґрунтованості заявленої у електронній митній декларації №UA100070/2020/413713 від 20.02.2020 року митної вартості товарів та обраного методу її визначення, разом з декларацією позивач подав митному органу документи, що перелічені у графі 44 ЕМД:
декларацію митної вартості за №2006 (який зазначено у гр.7 ЕМД),
пакувальний лист PACKING LIST №000-135 від 18.01.2020 (код документу 0271),
рахунок-проформу РROFORMA-ІNVOICE №000-135 від 18.01.2020 (код документу 0325),
рахунок-фактуру ІNVOICE №000-135 від 18.01.2020 (код документу 0380),
міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) А№024380 від 18.02.2020 (код документу 0730),
документ про походження товару ІNVOICE №000-135 від 18.01.2020 (код документу 0862),
акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA500040/2020/0894 (код документу 1701),
висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією - висновок експерта №ГО-496 від 20.02.2020р. Дніпропетровської торгово-промислової палати (код документу 3016),
некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість комерційну пропозицію OFFER б/н від 18.01.2020 (код документу 3022),
контракт №0103/2019 від 01.03.2019 (код документу 4104),
додаткову угоду №1 до контракту №0103/2019 від 01.03.2019 (код документу 4103),
додаткову угоду №2 до контракту №0103/2019 від 01.03.2019 (код документу 4103),
додаткову угоду №3 до контракту №0103/2019 від 01.03.2019 (код документу 4103),
переклад страхового полісу (код документу 9000),
лист №2102/2020 від 21.02.2020 про завершення митного оформлення (код документу 9000).
На підтвердження обґрунтованості заявленої у електронній митній декларації №UA100070/2020/414185 від 25.02.2020 року митної вартості товарів та обраного методу її визначення, разом з декларацією позивач подав митному органу документи, що перелічені у графі 44 ЕМД:
декларацію митної вартості за №2033 (який зазначено у гр.7 ЕМД),
пакувальний лист PACKING LIST №000-146 від 18.01.2020 (код документу 0271),
рахунок-проформу РROFORMA-ІNVOICE №000-146 від 18.01.2020 (код документу 0325),
рахунок-фактуру ІNVOICE №000-146 від 18.01.2020 (код документу 0380),
коносамент BILL OF LADING №LSSZEC200106294 від 18.01.2020 (код документу 0705),
міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) А№007159 від 23.02.2020 (код документу 0730),
документ про походження товару ІNVOICE №000-146 від 18.01.2020 (код документу 0862),
висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією - висновок експерта №ГО-546 від 25.02.2020р. Дніпропетровської торгово-промислової палати (код документу 3016),
некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість комерційну пропозицію OFFER б/н від 18.01.2020 (код документу 3022),
контракт №0103/2019 від 01.03.2019 (код документу 4104),
додаткову угоду №1 до контракту №0103/2019 від 01.03.2019 (код документу 4103),
додаткову угоду №2 до контракту №0103/2019 від 01.03.2019 (код документу 4103),
додаткову угоду №3 до контракту №0103/2019 від 01.03.2019 (код документу 4103),
лист №2502/2 від 25.02.2020 про відсутність можливості надання інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості за ЕМД №UA100070/2020/414185 від 25.02.2020 року (код документу 9000).
Київською митницею Держмитслужби при проведені митного оформлення за МД №UA100070/2020/413761, №UA100070/2020/414185, №UA100070/2020/413713, №UA100070/2020/413831, №UA100070/2020/414020, №UA100070/2020/413755, №UA100070/2020/413721, №UA100070/2020/413807, на підставі спрацювання системи аналізу ризиків та відповідно до Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 №689, при проведенні контролю правильності визначення митної вартості товарів здійснювались, окрім інших, у тому числі такі заходи:
перевірка числового значення заявленої митної вартості;
вивчення характеристик товарів, які впливають на рівень їх митної вартості;
перевірка документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, вивчення маршруту транспортування товарів та перевірки достовірності декларування витрат на транспортування;
перевірки включення/невключення складових митної вартості, у тому числі, на підставі наявної в органу доходів і зборів інформації щодо наявності таких складових митної вартості;
порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено;
перевірка наявності розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість товарів;
перевірки та аналіз документів.
Згідно Акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UА500040/2020/0894 від 19.02.2020р., було проведено митний огляд контейнеру №MSCU5147789, що тривав з 18 год.00 хв до 19 год.00 хв. 19.02.2020 року.
Під час судового розгляду встановлено, що на етапі перевірки електронних митних декларацій відповідач повідомив позивача про виникнення необхідності надання додаткових документів з метою підтвердження митної вартості товару, оскільки відповідачем було встановлено, що документи, які подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:
положеннями наданого контракту від 01.03.2019 №0103/2019 між ZHEJIANG TITAN MACHINERY CO., LTD (Китай) - Продавець та ТОВ «ТОП СТОР» - Покупець (далі Контракт). Пункт 2 Контракту містить розбіжності щодо включення до ціни товару, а саме в англійській версії відсутня інформація щодо включення до ціни інших витрат (транспортування, страхування та ін..). Пунктом 1 Контракту визначено, що кількість, асортимент, ціни, загальна вартість та умови поставки зазначаються у інвойсі. Згідно наданого інвойсу товар поставляється в Україну на умовах CIF-Одеса. Міжнародний торговий термін (умова) CIF «Cost, Insurance and Freight (… named port of destination) Вартість, страхування і фрахт (… назва порту призначення). Термін «вартість, страхування та фрахт» означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, але ризик втрати або ушкодження товару, як і будь-які додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару, переходять із продавця на покупця. За умовами терміну CIF на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту, також продавець заключає договір страхування й виплачує страхувальнику страхову премію. Таким чином, всі додаткові витрати та ризики під час транспортування покладаються на покупця. Відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України, до митної товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на навантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на страхування цих товарів. Також відповідно до частини 2 статті 53 Кодексу, документами, які підтверджують митну вартість товару є серед інших: - рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу). До митного оформлення декларантом надано одночасно інвойс і рахунок-фактура з однаковими реквізитами та однакові за змістом. Тобто, враховуючи положення частини 2 статті 53 Кодексу, одночасне надання вищенаведених рахунків викликає сумніви чи є даний товар об`єктом купівлі-продажу. Надана декларантом комерційна пропозиція уявляє собою копію інвойсу, не містить інформації щодо пропозицій для продажу оцінюваних товарів незалежним покупцям, отже не відображає дійсну вартість товару у розумінні положень статті VІІ Генеральної угоди з тарифів та торгівлі. Так, згідно норм зазначеної статті, під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Тобто, даний документ не підтверджує дійсність цін та достовірність митної вартості. Надані експертні висновки прийняті до уваги митницею, але він не може бути підставою для визначення митної вартості, оскільки у ході експертного аналізу експертом розглядались лише документи, що надавались до митного оформлення (контракт, інвойс). Тобто, експертом вартісний аналіз проводився на підставі наданих до митного оформлення товаросупровідних документів не врахована кон`юнктура ринку та біржові котирування вартості сировини, яка є основною складовою при виробництві товару. Також при перевірці посилань експерта на сайт www.alibaba.com з`ясовано, що всі цінові пропозиції діють на умовах поставки FOB, тобто без додаткових витрат на основне перевезення (морський фрахт) та інші витрати, які виникають при перевезенні товару. Таким чином, за результатами контролю митної вартості відповідно до частини 2 статті 54 Митного кодексу встановлено розбіжності у даних щодо складових митної вартості, зокрема таких як транспортування та страхування. Відповідно до вищезазначеного декларантом не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки CIF витрат, пов`язаних з транспортуванням, завантаженням, вивантаженням, та страхуванням товарів до названого місця призначення.
У складі документів, які необхідно додатково надати, відповідач, з посиланням на ст.53 Митного кодексу України, перелічив наступні документи:
1) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
2) страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (в перекладі на українську мову відповідно до вимог ст.254 МКУ);
3)якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
4) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
5) виписку з бухгалтерської документації;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення (з перекладом на українську мову відповідно до вимог ст.254 МКУ).
Декларант повідомив відповідача листами про відмову у подачі інших додаткових документів для підтвердження митної вартості за МД №UA100070/2020/413761, №UA100070/2020/414185, №UA100070/2020/413713, №UA100070/2020/413831, №UA100070/2020/414020, №UA100070/2020/413755, №UA100070/2020/413721, №UA100070/2020/413807.
Відповідно до вимог статті 54 МКУ, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів органом доходів і зборів було відмовлено у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю, та, керуючись положеннями ч. 1 ст. 55 МК України, прийняті рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2020/000085/2 від 20.02.2020р., №UA100000/2020/000088/2 від 20.02.2020р., №UA100000/2020/000089/2 від 21.02.2020р., №UA100000/2020/000090/2 від 21.02.2020р., №UA100000/2020/000092/2 від 21.02.2020р., №UA100000/2020/000084/2 від 24.02.2020р., №UA100000/2020/000093/2 від 22.02.2020р., №UA100000/2020/000098/2 від 25.02.2020р. на підставі митних оформлень за митними деклараціями: від 10.07.2019 №UА500040/2019/007129 із розрахунку 3.13 дол.США за кг., від 21.06.2019 №UА500040/2019/006476 із розрахунку 3.13 дол.США за кг., від 20.09.2019 №UА100210/2019/762839 із розрахунку 3.47 дол.США за кг., від 19.02.2019 №UА500020/2020/205150 із розрахунку 3.46 дол.США за кг., від 22.08.2019 №UА100120/2019/207861 із розрахунку 3.01 дол.США за кг., від 22.11.2019 №UА100120/2019/215862 із розрахунку 1.58 дол.США за кг., від 19.02.2019 №UА500020/2020/205126 із розрахунку 3.46 дол.США за кг., від 10.07.2019 №UА500040/2019/007128 із розрахунку 3.13 дол.США за кг., від 18.12.2019 №UА100070/2019/813823 із розрахунку 1.61 дол.США за кг., від 21.01.2020 №UА100070/2019/411117 із розрахунку 2.01 дол.США за кг., від 12.12.2019 №UА100140/2019/512480 із розрахунку 3.46 дол.США за кг., від 05.03.2019 №UА100120/2019/194091 із розрахунку 2.51 дол.США за кг., від 22.12.2019 №UА500080/2019/201345 із розрахунку 3.02 дол.США за кг.
Відповідно до змісту оскаржуваних рішень №UA100000/2020/000085/2 від 20.02.2020р., №UA100000/2020/000088/2 від 20.02.2020р., №UA100000/2020/000089/2 від 21.02.2020р., №UA100000/2020/000090/2 від 21.02.2020р., №UA100000/2020/000092/2 від 21.02.2020р., №UA100000/2020/000084/2 від 24.02.2020р., №UA100000/2020/000093/2 від 22.02.2020р., №UA100000/2020/000098/2 від 25.02.2020р., повідомлено про наступне: «Використання заявленого декларантом методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) відповідно до статті 58 Кодексу не можливо. Керуючись положеннями частини 4 статті 57 Кодексу, проведена процедура консультацій між митницею та декларантом. За результатами консультації декларанту надіслано повідомлення з обґрунтуванням не застосування заявленого ним методу визначення митної вартості та пропозицією визначити митну вартість оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу.
Товари, митна вартість яких скориговано згідно оскаржуваного рішення, випущено у вільний обіг за МД №UА100070/2020/413760 від 20.02.2020, №UА100070/2020/413777 від 21.02.2020, МД №UА100070/2020/413866 від 21.02.2020, МД №UА100070/2020/413869 від 21.02.2020, №UА100070/2020/413867 від 21.02.2020, МД №UА100070/2020/414067 від 24.02.2020, №UА100070/2020/413958 від 24.02.2020 та №UА100070/2020/414221 від 25.02.2020 на підставі ч. 7 ст. 55 МК України, шляхом надання гарантій.
Сума наданих гарантій згідно зі ст. 55 МК України, становить 999113,62 грн., зокрема: мито 146344,18 грн. та ПДВ 852769,44 грн.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:
1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;
2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;
3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Згідно частини 6 та 7 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 статті 55 Митного кодексу України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Відповідно до частини 1 статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина 2 статті 57 Митного кодексу України).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3 статті 57 Митного кодексу України).
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6 статті 57 Митного кодексу України).
Згідно з частиною 8 статті 57 Митного кодексу України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;
б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);
в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Відповідно до частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у відповідача обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.
Судом з матеріалів справи встановлено, що відповідачем під час митного оформлення за МД №UA100070/2020/413761, №UA100070/2020/414185, №UA100070/2020/413713, №UA100070/2020/413831, №UA100070/2020/414020, №UA100070/2020/413755, №UA100070/2020/413721, №UA100070/2020/413807 автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (далі по тексту - АСАУР) було сформовано критерії ризиків по даним МД, на підставі яких митним органом здійснювались заходи відповідно до методичних рекомендацій затверджених наказом ДФСУ від 11.09.2015 №689.
Проте, суд зазначає, що спрацьовування АСАУР, яку відповідач використав для визначення форми та обсягу митного контролю відповідно до вимог частини 2 статті 361 Митного кодексу України (далі - МКУ), не свідчить про наявність порушення, а свідчить лише про необхідність додаткової перевірки для підтвердження або спростування такої можливості.
Таким чином, сприйняття даної системи як інструменту припинення чи заборони ризикових транзакцій не відповідає цілям її застосування, визначеним частиною третьою статті 361 МКУ.
Також, з матеріалів справи судом встановлено, що суперечності у відомостях щодо включення до ціни товару всіх складових митної вартості, необхідних при їх обчисленні відповідно до пункту 2 Контракту, на які посилається відповідач у своєму рішенні про коригування заявленої митної вартості, не відповідають дійсності, оскільки, під час митного оформлення товарів, митному органу була надана додаткова угода №3 до Контракту №0103/2019 в якій викладено пункт 2 Контракту в новій редакції, ніж тій, на яку посилається відповідач. Крім цього, для підтвердження митної вартості товарів позивачем було подано всі документи, передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Окрім того, необхідно зазначити, що відповідач не спростовує склад документів, поданих позивачем з дотриманням термінів, передбачених в т.ч. і ч.3 ст.53 Митного кодексу України, для подання як основних, так і додаткових документів (в т.ч. на письмову вимогу митного органу), засвідчивши це змістом кожної з оскаржуваних карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також змістом графи 33 кожного з оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів.
Слід зазначити, що відповідач був зобов`язаний обґрунтувати причини витребування ним додаткових документів у разі, якщо документи, які підтверджують митну вартість товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Суд вважає, що виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості у відомостях щодо включення до ціни товару всіх складових митної вартості, необхідних при їх обчисленні відповідно до пункту 2 Контракту, не можуть бути підставою для витребування відповідачем додаткових документів у позивача (декларанта). Проте, тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить саме на відповідачеві.
Щодо висновку відповідача про те, що декларантом не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки CIF витрат, пов`язаних з транспортуванням та страхуванням товару, а також відомостей щодо розвантаження, завантаження та зберігання товару в порту ОСОБА_1 , суд зазначає, що такі висновки суперечать самим принципам Incoterms 2010, оскільки, саме принципи Incoterms 2010 чітко регламентують момент передачі прав на товар і усі пов`язані з цим ризики, та визначають, зокрема: хто і за чий рахунок забезпечує транспортування товарів територіями країн продавця, покупця, транзитних країн, морськими та повітряними шляхами; обов`язки продавців у частині пакування та маркування товарів; обов`язки сторін щодо страхування вантажів і оформлення комерційних документів; місце і час переходу від продавця до покупця ризиків втрати чи пошкодження товарів.
Зокрема, відповідно до умов поставки CIF-Одеса та CIF-Чорноморськ (Incoterms 2010), визначених та погоджених Сторонами в Інвойсах, зобов`язання Продавця вважаються виконаними, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, ризик втрати чи ушкодження товару, як і будь-які додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару, переходять від Продавця на Покупця. При цьому, саме умовами терміну CIF передбачено, що на Продавця покладається також обов`язок придбання морського страхування на користь Покупця проти ризику втрати й ушкодження товару під час перевезення.
Таким чином, погоджуючи саме ці умови поставки, Сторони виходили з того, що за самим визначенням термінів Інкотермс-2010 продажна ціна вже включає в себе вартість товару, фрахт або транспортні витрати, а також вартість страхування для морських перевезень.
Отже, укладаючи даний зовнішньоекономічний Контракт, Сторонами було погоджено всі його істотні умови, до складу яких належить, в тому числі, і ціна товару, що була погоджена ними з урахуванням визначених ними ж умов поставки (зокрема, CIF-Одеса або CIF-Чорноморськ).
При цьому, як вбачається з матеріалів справи, окреме додаткове винесення у Контракті інформації про включення у ціну товару вартості тари, упаковки та маркування (п.2 Контракту) здійснене з тих підстав, що питання їх врахування у ціні товару не регулюється використаними Сторонами умовами поставки CIF (Incoterms 2010), але було погоджене ними при укладанні даного Контракту.
Також, слід відмітити, що, виходячи з умов зовнішньоекономічного Контракту, Постачальник не вимагав у Покупця обов`язку відшкодування витрат по застосованим Сторонами умовам поставки (зокрема, витрат на страхування та транспортних витрат тощо). Відсутність такої вимоги, на думку суду, свідчить про те, що відповідні витрати були враховані Постачальником у ціні товару, що також підтверджується страховими полісами - як документальне свідчення витрат зі страхування, понесених Постачальником, які долучені до матеріалів справи.
На думку суду, відповідачем також не враховано норми Митного кодексу України, якими визначена необхідність надання транспортних (перевізних) документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, для підтвердження витрат на транспортування, які повинні надаватись за певних умов, зокрема, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару.
Суд зауважує, що неподання позивачем витребуваних додаткових документів з об`єктивних причин, зокрема, з причин їх невизначеності та відсутності, не може бути підставою для прийняття оскаржуваних рішень.
Окрім цього, суд зосереджує увагу на тому, що, як вбачається з матеріалів справи, за результатами проведення огляду контейнеру №MSCU5147789, який проводився з 18год.00хв до 19год.00хв. 19.02.2020 року, будь-яких розбіжностей, наявних ознак підробки або інших відомостей, які б не підтверджували числові значення складових зазначених у електронній митній декларації, відповідачем виявлено не було. Зазначене підтверджується актом відповідача про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, в якому вказано на відсутність жодної невідповідності характеристик товарів даним, зазначених у електронній митній декларації.
Також, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачем безпідставно не взято до уваги експертні висновки Дніпропетровської Торгово-промислової палати України №ГО-496 від 20.02.2020, №ГО-505 від 20.02.2020, №ГО-498 від 20.02.2020, №ГО-485 від 21.02.2020, №ГО-528 від 24.02.2020 та №ГО-546 від 25.02.2020 про те, що дійсна ринкова вартість отриманого Товару може дорівнювати контрактній і вказана на умовах поставки CIF-Одеса та CIF-Чорноморськ.
Щодо висловлення сумніву відповідача відносно достовірності висновків Дніпропетровської Торгово-промислової палати України №ГО-496 від 20.02.2020, №ГО-505 від 20.02.2020, №ГО-498 від 20.02.2020, №ГО-485 від 21.02.2020, №ГО-528 від 24.02.2020 та №ГО-546 від 25.02.2020 про якісні та вартісні характеристики товарів, суд з цього приводу зазначає, що згідно з частино 1 статті 11 Закону України «Про торгово-промислові палати України», саме торгово-промислові палати мають право проводити на замовлення українських та іноземних осіб експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість.
Відповідно до частини 2 статті 11 вказаного Закону, методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України.
Слід відмітити, що діюча на території України редакція Митного кодексу України не містить наведених вище повноважень у представників митного органу під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, передбаченого статтею 54 МК України.
Водночас, відповідно до норм ст.19 основного Закону України, яким є Конституція України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином, висловлений у відзиві висновок відповідача відносно сумнівів у правомірності висновків Дніпропетровської Торгово-промислової палати України №ГО-496 від 20.02.2020, №ГО-505 від 20.02.2020, №ГО-498 від 20.02.2020, №ГО-485 від 21.02.2020, №ГО-528 від 24.02.2020 та №ГО-546 від 25.02.2020 виходить за межі правового поля як такий, який здійснений з перевищенням повноважень особи, яка його висловила як представник відповідача.
Щодо висновку відповідача про те, що комерційна пропозиція уявляє собою копію інвойсу, та не містить інформації щодо пропозицій для продажу оцінюваних товарів незалежним покупцям, отже не відображає дійсну вартість товару у розумінні положень статті VІІ Генеральної угоди з тарифів та торгівлі, суд зазначає наступне.
Положення пункту 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України, яким закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Із наведеної засади випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних відносин, у тому числі і свобода форми комерційної пропозиції. Отже, з огляду на засаду свободи підприємницької діяльності, митним органам заборонено втручатись у підприємницьку діяльність декларантів шляхом відмови взяти до уваги комерційну пропозицію з мотивів її недопустимості у зв`язку з наявністю чи відсутністю в ній певних відомостей.
Суд вважає, що комерційна пропозиція, у сукупності з іншими доказами по справі, є додатковим доказом правильності визначення митної вартості товару за ціною Договору, оскільки в ній зазначена ціна, на підставі якої було Постачальником запропоновано позивачу придбати відповідний товар.
Стосовно обґрунтування відповідачем використання другорядного методу визначення митної вартості придбаних товарів, а саме, методу ґ) резервний, суд зазначає, що відповідно до пункту 2 частини другої статті 55 Митного кодексу України прийняті відповідачем письмові рішення про коригування заявленої митної вартості товарів повинні містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію, у тому числі щодо митної вартості подібних (аналогічних) товарів, яка призвела до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом. При коригуванні митної вартості товарів за другорядними методами, передбаченими статями 59, 60 та 64 цього Кодексу, у рішенні обов`язково зазначаються номер та дата митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів (пункту 2.1 розділу ІІ Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598).
Водночас, з матеріалів судової практики на прикладі справи №820/8124/14 вбачається, що Вищий адміністративний суд України зазначив таке: «Митним органом необґрунтовано застосовано ціни на товар за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України, оскільки самі собою відомості згаданої системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару. Проте при прийнятті оскаржуваного рішення митним органом такого порівняння зроблено не було» (ухвала від 1 грудня 2015 року, ЄДРСР - 54172009).
З даного рішення очевидно, що єдино можливим доказом здійснення такого порівняння є саме рішення про коригування митної вартості, оскільки МКУ не передбачає іншого документа, в якому орган доходів і зборів був би зобов`язаний давати свої висновки щодо відкоригованої митної вартості оцінюваних товарів.
Такий висновок узгоджується і з висновками, викладеними у п.п.3.8 п.3 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного суду України від 13.03.2017 №2 «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року». Відповідно до них «необхідно взяти до уваги обов`язок суб`єкта владних повноважень обґрунтовувати своє рішення, тобто приймати рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (пункт 3 частини третьої статті 2 КАС України). Ключовою обставиною при коригуванні митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод, є обставина ідентичності (подібності, аналогічності) товарів. Відповідно орган доходів і зборів повинен довести обставину ідентичності (подібності, аналогічності) оцінюваних товарів та товарів, ціну яких бере за основу, якщо має намір застосувати один із наведених другорядних методів. Така обставина доводиться саме шляхом порівняння характеристик оцінюваних товарів та товарів, ціна яких береться за основу при коригування митної вартості».
Таким чином, орган доходів і зборів зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод тощо.
Відповідно до підпункту «с» пункту 2 статті VII («Оцінка товару для митних цілей») Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ 1947), якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до підпункту «b» цього пункту, оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити. У свою чергу підпункт «b» цього пункту встановлює, що під «дійсною вартістю» потрібно розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції; у тому ступені, в якому на ціну такого чи подібного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або «i» з порівнюваними кількостями, або «її» з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.
Із наведених положень випливає, що оцінку для митних цілей митниця повинна ґрунтувати на найближчому еквіваленті дійсної вартості, якщо дійсну вартість імпортованого товару неможливо визначити за ціною такого ж чи подібного товару. Очевидно, що ціна товару, імпортованого за іншими умовами поставки, ніж оцінюваний товар, може вважатися таким найближчим еквівалентом тільки у тому випадку, якщо митниця доведе, що в її розпорядженні немає інформації про ціну товару, поставленого за такими ж умовами поставки, що й оцінюваний товар.
Суд зауважує, що зміст винесених відповідачем рішень про коригування митної вартості не містять обґрунтування сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товарів. А також не зазначено відповідачем і про те, які саме обставини мали б підтвердити документи, які він запропонував позивачу надати додатково. Окрім цього, рішення про коригування заявленої митної вартості не містить докладної інформації стосовно джерел, які безпосередньо використовувалися ним при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядного методу. До того ж, у рішеннях про коригування митної вартості товарів відповідач не навів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як: за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, резервний метод тощо. Також, у рішеннях відповідач не обґрунтував неможливість застосування певних другорядних методів і не конкретизував підстави незастосування цих методів, а лише перелічив їх, хоча й з посиланням на відсутність вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами.
З наведених вище підстав, суд приходить до висновку, що винесені відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів не відповідають вимогам п.2 та п.4 ч.2 ст.55 Митного кодексу України. Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішеннях про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом.
Отже, на думку суду, відсутність витребуваних відповідачем додаткових документів не впливає на правильність визначення позивачем (декларантом) митної вартості товарів за основним методом, що, в свою чергу, підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання позивачем (декларантом) запитуваних відповідачем документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не може бути достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування відповідачем іншого методу визначення митної вартості. Наявність однієї лише вказівки відповідача на перелічені ним розбіжності та недоліки у поданих позивачем документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, не може бути достатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.
На підставі наведеного вище, суд вважає, що подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а відповідачем не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару.
Таким чином, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, у своїх рішеннях про коригування митної вартості товарів не перелічив наявні у нього докази того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.
За таких обставин, висновок митного органу про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, суд вважає необґрунтованим, а застосування другорядного методу - неправомірним.
Виходячи з того, що твердження митного органу про неможливість застосування обраного позивачем методу визначення митної вартості товару за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, є необґрунтованим та безпідставним, а документи, подані позивачем до митного органу, відповідають вимогам чинного законодавства, необхідним для надання їм юридичної сили та доказовості, а, отже, є такими, що підтверджують заявлені позивачем відомості про митну вартість товарів, суд приходить до висновку, що визначення відповідачем митної вартості товару за резервним методом визначення митної вартості здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування оскаржуваних рішень.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 цієї статті).
Згідно зі ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, в ході судового розгляду не довів обґрунтованість своїх висновків і правомірності прийнятих на їх підставі рішень.
Відповідно до частини першої ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів:
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник