Справа № 380/254/20
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2020-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 рокуЛьвівСправа № 380/254/20 пров. № А/857/3724/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року, головуючий суддя Ланкевич А.З., ухвалене у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання незаконними дій та рішення, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУПФУ у Львівській області, в якому просив визнати незаконними дії посадових осіб та рішення відповідача від 22.11.2019 року №6489/03.11-32 про відмову у задоволенні заяви позивача про перерахунок пенсії; скасувати рішення відповідача від 22.11.2019 року №6489/03.11-32 про відмову у задоволенні заяви позивача про перерахунок пенсії; зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії з 29.04.2013 року та зарахувати до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії суми заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи за цивільно-правовими договорами в період з 01.11.1987 року по 28.02.1988 року (дохід становив 2669 рублів); з 24.10.1988 року по 28.02.1989 року (дохід становив 7096 рублів); з 01.11.1989 року по 28.02.1990 року (дохід становив 11392 рублів); з 27.11.1990 року по 27.03.1991 року (дохід становив 18677 рублів); з 27.11.1991 року по 27.03.1992 року (дохід становив 160580 карбованців-купонів).

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що з 29.04.2013 року йому призначено пенсію по інвалідності (І група загального захворювання) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при загальному страховому стажі 31 рік 10 місяців 22 дні. Пенсію призначено на підставі поданої позивачем довідки про заробітну плату за період роботи з 01.01.1987 року по 31.12.1992 року, а її розмір обчислено із оптимального заробітку за період роботи з 01.01.1988 року по 31.12.1992 року з урахуванням коефіцієнту зарплати 1,20690. При цьому, призначаючи пенсію, відповідач не врахував заробіток позивача, який він отримував в колгоспі ім. Шевченка Бродівського району за цивільно-правовими договорами, на підставі яких виконував періодично сезонні роботи по вичинці шкіри та забою звіра. На звернення позивача про перерахунок пенсії з 29.04.2013 року відповідач прийняв спірне рішення про відмову у здійсненні такого перерахунку. Вважаючи у зв`язку із цим порушеними свої конституційні права та гарантії на належний соціальний захист, та такими, що потребують захисту, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 22.11.2019 року №6489/03.11-32; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул.Митрополита Андрея, 10, м.Львів, 79016; ) здійснити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) перерахунок пенсії з 26.06.2019 року та зарахувати до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії суми заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи за цивільно-правовими договорами в період з 01.11.1987 року по 28.02.1988 року (дохід становив 2669 рублів); з 24.10.1988 року по 28.02.1989 року (дохід становив 7096 рублів); з 01.11.1989 року по 28.02.1990 року (дохід становив 11392 рублів); з 27.11.1990 року по 27.03.1991 року (дохід становив 18677 рублів); з 27.11.1991 року по 27.03.1992 року (дохід становив 160580 карбованців-купонів); у задоволенні позовної вимоги про визнання незаконними дій посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУПФУ у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідачем проведено перевірку первинних документів колгоспу ім.Шевченка щодо підтвердження роботи ОСОБА_1 в період його роботи на посаді завідуючого звірогосподарством на предмет виконання ним інших робіт або додаткових, де б він працював на сезонних роботах чи інших видах зайнятості. Однак відомостей, які б підтверджували остаточний розрахунок за результатами роботи, строк якої перевищував календарний місяць, з ОСОБА_1 не виявлено. В Статуті колгоспу ім.Шевченка, зареєстрованого виконкомом Бродівської районної Ради народних депутатів 29.05.1981 року, зазначено, що гроші виплачуються колгоспникам не рідше одного разу на місяць; також протоколами засідань правління колгоспу ім.Шевченка були затверджені трудові договори по забою та вичинці хутрової сировини, однак не вказано з ким саме укладались ці договори.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав подану апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 29.04.2013 року знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію по інвалідності (І група загального захворювання), яку призначено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV при загальному страховому стажі 31 рік 10 місяців 22 дні (до наявного стажу роботи 28 років 8 місяців 22 дні зараховано 3 роки 2 місяці - період із дня встановлення інвалідності до досягнення пенсійного віку) і заробітній платі за період роботи з 01.01.1988 року по 31.12.1992 року на посаді завідуючого звірогосподарства колгоспу ім. Шевченка та за період з 01.07.2000 року по 03.08.2012 року.

Обчислення пенсійної виплати позивачу проводилося відповідачем на підставі поданих документів, зокрема: трудової книжки, довідки від 04.06.2013 року №60 про кількість вироблених трудоднів, довідок №20 від 12.04.2013 року та №625 від 02.06.2014 року про заробітну плату для обчислення пенсії.

25.10.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії за період з 29.04.2013 року з урахуванням доходів, отриманих ним в період з 1987 по 1992 року за цивільно-правовими договорами з колгоспом ім.Шевченка Бродівського району Львівської області. До заяви додав довідку про заробітну плату (дохід) для обчислення пенсії, видану на підставі Порядку визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особам, що у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2005 року №306 (далі Порядок №306).

22.11.2019 року відповідачем прийнято рішення №6489/-3.11-32 про відмову у перерахунку пенсії позивача. Рішення мотивоване тим, що «за записами трудової книжки ОСОБА_1 : 20.07.1985 року прийнятий в колгосп ім.Шевченка, з 15.01.1998 року переведений на посаду завідувача звірогосподарством, з 18.09.1993 року переведений на посаду завідувача цеху по 01.05.1996 року.

При цьому, жодних відомостей, як в трудовій книжці ОСОБА_1 , так і в первинних документах колгоспу ім.Шевченка, щодо звільнення, відсторонення від роботи в період з 01.11.1987 року по 28.02.1988 року, з 24.10.1988 року по 28.02.1989 року, з 01.11.1989 року по 28.02.1990 року, з 27.11.1990 року по 27.03.1991 року, з 27.11.1991 року по 27.03.1992 року немає.

В свою чергу, досліджуючи довідки Лешнівської сільської ради №554 та №625 про заробітну плату ОСОБА_1 для обчислення пенсії з січня 1987 року по грудень 1992 року, зазначаю, що у спірні періоди: з 01.11.1987 року по 28.02.1988 року, з 24.10.1988 року по 28.02.1989 року, з 01.11.1989 року по 28.02.1990 року, з 27.11.1990 року по 27.03.1991 року, з 27.11.1991 року по 27.03.1992 року заявнику нараховувалась заробітна плата щомісячно.

Спеціалістами управління проводилась перевірка первинних документів колгоспу ім.Шевченка щодо підтвердження роботи ОСОБА_1 в період його роботи на посаді завідуючого звірогосподарством на предмет виконання ним інших робіт або додаткових, де б він працював на сезонних роботах чи інших видах зайнятості. Однак відомостей, які б підтверджували остаточний розрахунок за результатами роботи, строк якої перевищував календарний місяць, з ОСОБА_1 не виявлено. В Статуті колгоспу ім.Шевченка, зареєстрованого виконкомом Бродівської районної Ради народних депутатів 29.05.1981 року, зазначено, що гроші виплачуються колгоспникам не рідше одного разу на місяць; також протоколами засідань правління колгоспу ім.Шевченка були затверджені трудові договори по забою та вичинці хутрової сировини, однак не вказано з ким саме укладались ці договори. Враховуючи вищенаведене, підстав для перерахунку пенсійної виплати немає».

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач в період з 01.01.1998 року по 31.12.1992 року, за який обчислювався розмір його пенсії із оптимального заробітку його основної роботи, періодично виконував роботи в цьому ж колгоспі за цивільно-правовими договорами. За виконання цих робіт йому нараховувалася та виплачувалася зарплата, з якої вираховувалися та сплачувалися внески на державне соціальне страхування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. (далі - Закон №1058-IV).

Як встановлено ст.41 Закону №1058-IV для осіб, які у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включаються до заробітної плати, з якої обчислювалась пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи. Перелік таких осіб, а також порядок визначення для них заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2005 року №306 затверджено Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особам, що у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць (далі Порядок №306), дія якого поширюється на осіб, які до 1 липня 1998 року отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць: тих, що працювали в сільському господарстві, були зайняті на сезонних роботах, працювали у старательських артілях, виконували роботи (надавали послуги) за цивільно-правовими договорами та сплачували внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування: творчих працівників (архітекторів, художників, артистів, музикантів, композиторів, критиків, мистецтвознавців, письменників, кінематографістів).

Відповідно до п. 2 Порядку №306 до суми заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії згідно з цим Порядком зараховуються суми виплат (доходу), з яких сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-12.

Для обчислення пенсії із врахуванням заробітної плати (доходу), що виплачена за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць (далі - робота), особа звертається із заявою до відповідного управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі в місті: в якому зберігається пенсійна справа особи - у разі подання заяви особою, якій вже призначено пенсію; за місцем подання заяви про призначення пенсії у разі звернення особи за призначенням пенсії (п.3 Порядку №306).

Згідно із п.4 Порядку №306 до заяви додаються документи, що підтверджують виплату особі заробітної плати (доходу) за результатами роботи. Документом, що підтверджує виплату особі заробітної плати (доходу) за результатами роботи є: для працівників старательських артілей - довідка про заробітну плату (дохід) для обчислення пенсії та трудова книжка; для інших осіб, зазначених у пункті 1 цього Порядку, - довідка підприємства, установи, організації про заробітну плату (дохід), оформлена згідно з додатком до Порядку, із зазначенням підстави для виплати заробітної плати (доходу) за результатами виконаної роботи.

Пунктом 6 Порядку №306 передбачено, що підставою для виплати заробітної плати (доходу) за результатами виконаної роботи, що зазначаються у довідці, може бути: законодавчий або інший нормативно-правовий акт чи положення про оплату праці, яким на момент виплати особі заробітної плати (доходу) було передбачено проведення остаточного розрахунку за результатами певного періоду (кварталу, півріччя, року) або після закінчення роботи.

Відповідно до п. 9 Порядку №306, перерахунок пенсії у зв`язку із зарахуванням до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії сум заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи, здійснюється на підставі заяви та необхідних документів у строк, визначений статтею 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Матеріалами справи підтверджено, що до заяви про перерахунок пенсії з 29.04.2013 року для перерахунку пенсії позивач додав довідку про заробітну плату (дохід) для обчислення пенсії від 23.10.2019 року, оформлену згідно з додатком до Порядку №306, із зазначенням підстави для виплати заробітної плати (доходу) за результатами виконаної роботи. Вказана довідка видана ПАФ ім.Шевченка на підставі рішення Бродівського районного суду Львівської області від 05.11.2018 року у справі №439/1387/18, книг розрахунків по оплаті праці за 1987-1992 роки.

Вказаним вище рішенням Бродівського районного суду Львівської області, яке набрало законної сили, встановлено обставини, що спірні договори, укладені між позивачем та колгоспом ім.Шевченка, мали цивільно-правовий характер. А тому, в силу вимог ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України, такі обставини не доказуються при розгляді цієї справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що позивач в період з 01.01.1998 року по 31.12.1992 року, за який обчислювався розмір його пенсії із оптимального заробітку його основної роботи, періодично виконував роботи в цьому ж колгоспі за цивільно-правовими договорами, через що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Крім цього, згідно із ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, у п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року у справі №380/254/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький

Повний текст постанови складено 10.07.2020 року.