Справа № 307/3659/19
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2020-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 рокуЛьвівСправа № 307/3659/19 пров. № А/857/2382/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Святецького В.В., Шинкар Т.І.,

з участю секретаря судового засідання Гавгун С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Закарпатської митниці Держмитслужби на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Чопик В.В.,

час ухвалення рішення не вказано,

місце ухвалення рішення м. Тячів Закарпатської області,

дата складання повного тексту рішення 28.12.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Закарпатської митниці ДФС (правонаступником якої є Закарпатська митниця Держмитслужби), яким просив визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил від 12.11.2019 року № 4144/30500/19.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 грудня 2019 року позов задоволено.

Рішення мотивоване тим, що оскаржувана постанова винесена за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність у ОСОБА_1 мети на ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу, а тому є необґрунтованою та упередженою, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Зокрема, суд зазначив, що позивач є нерезидентом в розуміння ст. 4 Митного кодексу України, оскільки документально підтверджено відмітками в його закордонному паспорті право на постійне місце проживання в Чеській Республіці та прийнятий на консульський облік у консульському відділі Посольства України в Чеській Республіці. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позивач правомірно ввіз автомобіль «SKODA OKTAVІA», зареєстрований в Чеській Республіці, в режимі тимчасового ввезення на строк до одного року без письмового декларування.

Рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач. Вважає, що суд порушив норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував обставини, що мали значення для вирішення справи і висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить скасувати рішення і ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 не мав права ввозити автомобіль, зареєстрований в Чеській Республіці, в режимі тимчасового ввезення на строк до одного року без сплати митних платежів, оскільки позивач не підпадає під ознаки нерезидента, так як немає постійного місця проживання в Чеській Республіці та не прийнятий у встановленому законом порядку на консульський облік. Відповідні записи в його закордонному паспорті внесені без законних підстав, що підтверджується офіційною відповіддю Посольства України в Чеській Республіці, а також не спростовано та не заперечується ним.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Як встановив суд, 24.08.2019 року через пункт пропуску «Вилок» Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_1 ввіз на територію України автомобіль марки «SKODA OKTAVІA», номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Чеської Республіки НОМЕР_2 в режимі «Тимчасове ввезення терміном до одного року». При оформленні транспортного засобу особистого користування ним було подано паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 , виданий 17.06.2010 року, з відмітками Посольства України в Чеській республіці «Постійне проживання» та «Прийнятий на консульський облік».

22.09.2019 року о 10 год. 16 хв. вказаний автомобіль під керуванням ОСОБА_1 в`їхав в зону митного контролю, митного поста «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС на ділянку «Виїзд з України» по смузі руху «Зелений коридор», який слідував із України до Чеської Республіки. Цього ж дня інспектором Закарпатської митниці ДФС було складено щодо ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил з підстав ухилення від сплати митних платежів.

За результатами розгляду цього протоколу та інших матеріалів у справі про порушення митних правил Закарпатська митниця ДФС 12.11.2019 року винесла постанову , якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 250877,85 грн. (300% суми несплачених митних платежів).

Колегія суддів вважає помилковим і необґрунтованим висновок суду першої інстанції про протиправність оскарженої постанови відповідача, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 485 Митного кодексу України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування на митну територію України регламентується ст. 380 Митного кодексу України.

Так, ч. ч. 1, 2 ст. 380 Митного кодексу України визначено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об`єктом оподаткування митними платежами.

В свою чергу, для громадян-резидентів зазначеною статтею передбачено інші умови ввезення транспортних засобів особистого користування.

Так, згідно з ч. 3 ст. 380 Митного кодексу України тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тони), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Тимчасове ввезення громадянами-резидентами на митну територію України інших транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, та із застосуванням до них заходів гарантування, передбачених розділом Х цього Кодексу.

Як описано вище 24.08.2019 року ОСОБА_1 ввіз на територію України автомобіль марки «SKODA OKTAVІA», номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Чеської Республіки НОМЕР_2 в режимі «Тимчасове ввезення терміном до одного року» без сплати митних платежів, надавши при оформленні транспортного засобу особистого користування паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 з відмітками Посольства України в Чеській Республіці «Постійне проживання» та «Прийнятий на консульський облік».

Водночас, як вбачається із змісту оскарженої постанови, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні протиправних дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів, а саме у тому, що він 24.08.2019 року ввіз на територію України зазначений вище автомобіль марки «SKODA OKTAVSA» в режимі «Тимчасове ввезення терміном до одного року» без законних на те підстав. Зокрема, в ході проведених Управлінням протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Закарпатської митниці ДФС аналітично-пошукових заходів було направлено запит до Посольства України в Чеській Республіці та отримано відповідь першого секретаря з консульських питань про те, що ОСОБА_1 до Посольства України в Чеській Республіці з клопотанням про оформлення постійного місця проживання в Чехії не звертався, на постійному консульському обліку не перебуває, а підпис про прийняття на консульський облік у його паспорті не належить жодному з працівників консульського відділу.

Отже, для вирішення питання наявності чи відсутності у ОСОБА_1 у спірному випадку права ввозити транспортний засіб особистого користування у вказаному режимі визначальною є обставина, чи позивач є нерезидентом в розумінні норм Митного кодексу України. Про це також правильно вказав суд першої інстанції, зазначивши, що необхідність сплати особою митних платежів при ввезенні на територію України транспортного засобу для особистого користування або звільнення від їх сплати залежить від того, чи є особа резидентом чи нерезидентом і встановлюється митним органом при ввезенні автомобіля на територію України.

Статтею 4 Митного кодексу України визначено: нерезиденти це фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України; резиденти це фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном; місце проживання це місце проживання на території будь-якої держави не менше одного року громадянина, який не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом будь-якого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цим громадянином службових обов`язків або зобов`язань за договором (контрактом).

Як правильно зазначив суд першої інстанції, визначальним критерієм визначення особи резидентом чи нерезидентом у розумінні Митного кодексу України є його постійне місце проживання, а не його громадянство, оскільки нерезидентом може бути, зокрема, як громадянин України, так і громадянин іншої держави.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 правомірно ввіз на територію України зазначений вище автомобіль марки «SKODA OKTAVІA» в режимі «Тимчасове ввезення терміном до одного року» без сплати митних платежів як автомобіль особистого користування, оскільки має статус нерезидента в розумінні норм ст. 4 Митного кодексу України, що підтверджується відмітками Посольства України в Чеській Республіці в його паспорті для виїзду за кордон «Постійне проживання» та «Прийнятий на консульський облік».

Отже, на підтвердження свого висновку про наявність у позивача у спірному випадку статусу нерезидента суд першої інстанції послався лише на внесення описаних вище відміток до його паспорта для виїзду за кордон Посольством України в Чеській Республіці.

Однак суд не надав жодної оцінки твердженням відповідача та наданим на їх підтвердження письмовим доказам про те, що такі відмітки внесені не уповноваженими особами Посольства України в Чеській Республіці та що позивач не перебував на консульському обліку, що є грубим порушенням вимог процесуального закону щодо обґрунтованості судового рішення та обов`язку суду надати оцінку всім суттєвим доводам учасників справи.

Зокрема, як описано вище, в оскарженій постанові відповідач посилається на те, що в ході проведених Управлінням протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Закарпатської митниці ДФС аналітично-пошукових заходів до Посольства України в Чеській Республіці було направлено запит від 27.08.2019 року № 970/07-70-20, копія якого є в матеріалах справи, щодо надання інформації про перебування ОСОБА_1 на консульському обліку як особи, яка постійно проживає на території Чеської Республіки.

На вказаний запит Посольство України в Чеській Республіці надало відповідь від 29.08.2019 року № 61313/17-531/3-2202, копія якої є в матеріалах справи, за підписом першого секретаря з консульських питань про те, що ОСОБА_1 до Посольства України в Чеській Республіці з клопотанням про оформлення постійного місця проживання в Чехії не звертався, на постійному консульському обліку не перебуває, а підпис про прийняття на консульський облік у його паспорті не належить жодному з працівників консульського відділу.

Також сам ОСОБА_1 у письмовому поясненні від 22.09.2019 року, копія якого є в матеріалах справи, наданому під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, вказав, серед іншого, що йому не відомо, де була проставлена відмітка у його паспорті для виїзду за кордон про постійне місце проживання в Чеській Республіці, а дану відмітку зробив на території Чеської Республіки невідомий чоловік на ім`я ОСОБА_2 , якого йому порадили знайомі. Також в цьому поясненні позивач вказав, що йому не відомий порядок постановки на консульський облік в іноземній державі. При цьому, він не усвідомлював, що дана відмітка отримана незаконно і є підробленою, а думав, що відмітка проставлена в Посольстві України в Чеській Республіці. Крім того, позивач пояснив, що відповідну відмутку він отримав з метою ввезення транспортного засобу на іноземній реєстрації на митну територію України терміном на один рік без сплати митних платежів. Дане письмове пояснення підписане ОСОБА_1 особисто та власноручно зазначено, що з його слів записано вірно, ним прочитано, доповнень та зауважень немає.

Аналогічні пояснення ОСОБА_1 надав в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 000098 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України (підроблення документів), де зазначив, зокрема, що у 2019 році, перебуваючи у м. Прага, познайомився з чоловіком на ім`я ОСОБА_2 , який запропонував допомогу в оформленні документів для постійного місця проживання на території Чеської Республіки, він передав відповідний пакет документів, після чого 17.08.2019 року отримав від останнього паспорт з відповідними відмітками та мокрою печаткою і при візуальному огляді паспорта ознак підробки не виявив. Наведене підтверджується наявною в матеріалах справи копією постанови від 27.09.2019 року про закриття кримінального провадження.

Наведеними вище письмовими доказами належним чином та безумовно підтверджено, що ОСОБА_1 не був у встановленому законодавством порядку взятий на консульський облік в Посольстві України в Чеській Республіці та не отримав права на постійне місце проживання на території Чеської Республіки. А самі по собі відмітки про це в паспорті для виїзду за кордом жодним чином не підтверджують такого статусу позивача, оскільки в ході судового розгляду справи на підставі належних, достовірних та достатніх доказів встановлено факт підроблення таких відміток, а саме внесення їх неуповноваженими особами та не в установленому законом порядку. Отже, відмітки в паспорті ОСОБА_1 «Постійне проживання» та «Прийнятий на консульський облік» не мають жодної юридичної сили.

Додатково колегія суддів враховує, що ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання в Україні за адресою: АДРЕСА_1 , а також згідно з наданою відповідачем інформацією з бази даних пасажирського пункту пропуску позивач протягом 2019 року двічі в`їжджав на вказаному вище автомобілі на територію України і двічі виїжджав.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 підпадає під ознаки нерезидента в розумінні ст. 4 Митного кодексу України. Відповідно, у спірному випадку у позивача було відсутнє право ввозити зазначений вище автомобіль марки «SKODA OKTAVІA» в режимі «Тимчасове ввезення терміном до одного року» без сплати митних платежів як автомобіль особистого користування.

Щодо тверджень позивача про те, що у спірному випадку в його діях не було жодного умислу, спрямованого на несплату митних платежів, колегія суддів зазначає таке.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідальність, передбачена санкцією ст. 485 Митного кодексу України, настає у разі наявності мети неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також заявлення у письмовій декларації неправдивих відомостей.

Як описано вище, ОСОБА_1 у письмовому поясненні, наданому під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, вказав, що йому не відомий порядок постановки на консульський облік в іноземній державі, а також де була проставлена відмітка у його паспорті про постійне місце проживання в Чеській Республіці, а дану відмітку зробив невідомий чоловік на ім`я ОСОБА_2 . Крім того, позивач також пояснив, що він не усвідомлював, що дана відмітка отримана незаконно і є підробленою, а думав, що відмітка проставлена в Посольстві України в Чеській Республіці.

Проаналізувавши наведені пояснення позивача в контексті спірних правовідносин, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 хоч, можливо, і не знав детальної процедури постановки на консульський облік та отримання права на постійне проживання в іншій державі, проте розумів або безумовно повинен був розуміти, що такі процедури повинні здійснюватися лише уповноваженими особами дипломатичної установи України в Чеській Республіці. При цьому, колегія суддів враховує, що, як зазначав сам позивач, він працював на території Чеської Республіки не однин рік і раніше перебував на консульському обліку, отже, йому загалом мали бути відомі відповідні процедури. Також позивач об`єктивно повинен був мати сумнів щодо легальності проставлення в його паспорті відповідних відміток, передаючи свої документи особі, яку вперше бачив і знав лише її ім`я, при чому лише зі слів. Крім того, в описаному поясненні позивач також вказав, що відповідну відмітку в паспорті він отримав з метою ввезення транспортного засобу на іноземній реєстрації на митну територію України терміном на один рік без сплати митних платежів.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що в спірному випадку у ОСОБА_1 був непрямий умисел, оскільки він усвідомлював або об`єктивно повинен був усвідомлювати характер своїх дій (отримання відміток в паспорті про перебування на консульському обліку та про постійне проживання на території Чеської Республіки у спосіб, що очевидно не відповідає встановленій законодавством процедурі), та передбачав або був зобов`язаний передбачити відсутність юридичної сили таких відміток та відповідні наслідки, зокрема, відсутність у нього статусу нерезидента та, як наслідок, відсутність права на оформлення автомобіля в режимі тимчасового ввезення терміном до одного року без сплати митних платежів як автомобіль особистого користування.

Щодо посилання суду першої інстанції на ту обставину, що транспортний засіб був ввезений ОСОБА_1 в режимі тимчасового ввезення до 1 року з погодження митного органу, колегія суддів зазначає, що пропуск митницею автомобіля в цьому режимі сам по собі не свідчить про наявність у позивача такого права, зважаючи, що відповідні обставини на час оформлення цього автомобіля 24.08.2019 року не були відомі митному органу, а здобуті пізніше у встановленому законом порядку та спосіб.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 495 Митного кодексу України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються, серед іншого: протоколом про порушення митних правил, іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією.

Зважаючи на положення наведених статей Митного кодексу України, колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_1 у спірних правовідносинах підпадають під визначення порушення митних правил і таке порушення встановлене і доведене належними і достатніми доказами.

Враховуючи наведені вище обставини та норми законодавства, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржена постанова Закарпатської митниці ДФС у справі про порушення митних правил від 12.11.2019 року № 4144/30500/19 є правомірною та мотивованою, а тому відсутні підстави для її скасування.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, оскільки суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи і рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 317, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Закарпатської митниці Держмитслужби задовольнити.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 грудня 2019 року у справі № 307/3659/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді В. В. Святецький
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 10.07.2020 року