Справа № 640/13123/19
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2020 року м. Київ № 640/13123/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Добрянської Я.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу, за заявою про скасування заходів реагування вжитих

за позовомОСОБА_1
до Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ФОП ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві в якому з урахуванням уточнень прохальної частини адміністративного позову просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.05.2019р. № ;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.05.2019р. № .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що податкові повідомлення-рішення є протиправними, а відтак підлягають скасуванню.

Відповідачем подано відзив на адміністративний позов в якому зазначає, що під час прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень діяв у межах повноважень, у порядку та в спосіб встановлений Конституцією та законами України, а відтак відсутні підстави для скасування таких рішень та задоволення позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та в перевіряє мий період перебував на загальній системі оподаткування.

На підставі наказу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 21.02.2019р. № 2295 та плану-графіку проведення документальних планових перевірок платників податків на 2019 рік відповідачем проведено перевірку ФОП ОСОБА_1 за результатом якої складено акт від 12.04.2019р. № 834/26-15-42-04-30/ "Про результати документальної виїзної перевірки фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017р. по 31.12.2018р., дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017р. по 31.12.2018р.".

Так, у висновках вищезазначеного акта перевірки зазначено, зокрема, про порушення позивачем вимог:

1. п.п. 16.1.2 п. 16.1, п. 177.2, п.п. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 ПК України, чим занижено податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 317 796, 38 грн. в тому числі:

за 2017р. - у сумі 238 435, 37 грн.

за 2018р. - у сумі 79 361, 01 грн.

2. п.п. 1.2, п.п. 1.3 п. 16-1 Підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, занижено та не сплачено військовий збір в результаті заниженого чистого доходу на загальну суму 26 483, 03 грн. в тому числі:

за 2017р. - у сумі 19 869, 61 грн.

за 2018р. - у сумі 6 613, 42 грн.

На підставі вищезазначених висновків Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві 11.05.2019р. винесено податкові повідомлення рішення:

- № , яким за порушення п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України, збільшено суму податкового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 476 694, 63 грн. (за податковим зобов`язанням 317 796, 42 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 158 898, 21 грн.)

- №, яким за порушення п. 16-1 Підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, збільшено суму податкового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 39 724, 55 грн. (за податковим зобов`язанням 26 483, 04 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 13 241, 52 грн.)

Позивач вважаючи вищезазначені податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві протиправними звернувся до суду для захисту своїх прав та законних інтересів.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та норми чинного законодавства, ознайомившись із доводами представників сторін, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Так, відповідно до п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з ч. 2 ст. 3 ГК України, господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

З аналізу наведеного вбачається, що за своєю правовою природою підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, як це випливає зі змісту ст. 42 ГК України.

Статтею 177 ПК України регламентовано порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п. 177.1 ст. 177 ПК України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно з п. 177.2 ст. 177 ПК України, об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до п.п. 177.4.1-177.4.4 п. 177.4 ст. 177 ПК України, до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

- обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Згідно з п.п. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 ПК України, не включаються до складу витрат підприємця:

витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;

витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;

витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею;

документально не підтверджені витрати.

Відповідно до п.п. 177.4.6 п. 177.4 ст. 177 ПК України, зазначені у цій статті підприємці мають право (за власним бажанням) включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування з відповідним веденням окремого обліку таких витрат. При цьому амортизації підлягають:

витрати на придбання основних засобів та нематеріальних активів;

витрати на самостійне виготовлення основних засобів.

Не підлягають амортизації та повністю включаються до складу витрат звітного періоду витрати на:

проведення ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних засобів;

ліквідацію основних засобів (у частині залишкової вартості).

Не підлягають амортизації такі основні засоби подвійного призначення:

земельні ділянки;

об`єкти житлової нерухомості;

легкові та вантажні автомобілі.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

З акта перевірки вбачається, що за результатами перевірки визначення обсягу доходу за 2017р. встановлено заниження позивачем обсягу доходу на загальну суму 177 427, 78 грн. Розбіжності (заниження) встановлені в частині валового доходу отриманого готівкою.

Так, зокрема, за липень 2017р. дохід отриманий готівкою у касу через РРО (без ПДВ) та зазначений в книзі обліку доходів та витрат за даними позивача складає: 619 346, 50 грн., а дохід визначений перевіркою згідно періодичних, Z-звітів РРО (без ПДВ) складає: 788 440, 91 грн. Таким чином, відхилення (заниження) валового доходу складає: 169 094, 41 грн.

Водночас, за жовтень 2017р. дохід отриманий готівкою у касу через РРО (без ПДВ) та зазначений в книзі обліку доходів та витрат за даними позивача складає: 1 142 637, 69 грн., а дохід визначений перевіркою згідно періодичних, Z-звітів РРО (без ПДВ) складає: 1 151 025, 06 грн. Таким чином, відхилення (заниження) валового доходу складає: 8 333, 37 грн.

Отже, загальна сума відхилення (заниження) валового доходу (липень та жовтень 2017р.) складає: 177 427, 78 грн.

Так, в акті перевірки наголошено, що перевіркою у 2017р.при порівнянні періодичних звітів, Z-звітів РРО, книг обліку розрахункових операцій, книги обліку доходів і витрат, встановлено, що сума, яка отримана платником готівкою та проведена через РРО (включена до Z-звiтiв РРО) не відображена в книзі обліку доходів і витрат та не включена до складу оходу в поданій декларації за 2017р. на загальну суму 177 427, 78 грн., чим порушено вимоги п.п. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п. 177.2 ст. 177 ПК України.

Водночас, з акта перевірки вбачається, що перевіркою встановлено, що вiдповiдно до наданої книги облiку доходів та витрат, розрахунку (щомiсячиих вiдомостей) амортизацiї основних засобiв, письмових пояснень, позивачем при заповненнi декларацiй про майновнй стан та доходи за 2017,2018 роки було включено до роздiлу 7 - "Iншi витрати, включаючи вартість виконаних робiт, наданих послуг" суму амортизацiйних відрахувань, чим порушено НМФУ№ 556.

Також, позивачем при заповненні декларацiй про майновий стан та доходи за 2017, 2018 роки до розділу 7-"Iншi витрати, включаючи вартість виконаних робiт, наданих nocлyг включено документально не пiдтверджененi внтрати на загальну суму 1 588 107,68 грн. (2017р.- 1 147 213,13 грн., 2018р. - 440 894,55 грн.), до перевiрки не надано фінансовi або первиннi документи ( чеки, квитанції, платiжнi доручення, прибутковий-касовий ордер), що підтверджують понесення цих витрат, чим порушено п.п.177.4.5 п.177.4 ст.177 ПКУ №2755.

Водночас, вищезазначені документи також не надано до суду.

Таким чином, в порушення вимог п.п.177.4.5 п. l77.4 cт. l77 ПК України позивачем завищено витрати на загальну суму: 1 588 107,68 грн., у т.ч. у 2017р. - на 1 147 213,13 грн., у 2018 - на 440 894,55 грн.

Також, контролюючим органом перевіркою правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу, відображеного в додатку 5 до податкової декларації, встановлено, що в порушення вимог п.177.2, п.177.4 ст.177 ПК України позивачем занижено суму чистого оподатковуваного доходу на загальну суму: 1 765 535,46 грн. в тому числі у 2017р. - на 1 324 640,91 грн., а у 2018р. - на 440 894, 55 грн.

Таким чином, за наслідками перевірки встановлено заниження чистого оподатковуваного доходу на загальну суму: 1 765 535,46 грн. в тому числі у 2017р. - на 1 324 640,91 грн., а у 2018р. - на 440 894, 55 грн.

Отже, чистий оподатковуваний дохід за 2017р. складає: 2 274 779, 31 грн. За ставкою 18 % податок складає: 409 460, 28 грн. (2 274 779, 31 грн. * 18 %)

Однак, позивач визначив до сплати податок на доходи фізичних осіб за 2017р. в сумі 171 024, 91 грн.

Таким чином, позивачем занижено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2017р. на суму 238 435, 37 грн. (409 460, 28 грн. - 171 024, 91 грн.)

Водночас, за наслідками перевірки чистий оподатковуваний дохід за 2018р. складає: 1 940 989, 49 грн. За ставкою 18 % податок складає: 349 378, 12 грн. (1 940 989, 49 грн. * 18 %)

Однак, позивач визначив до сплати податок на доходи фізичних осіб за 2018р. в сумі 270 071, 10 грн.

Таким чином, позивачем занижено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2018р. на суму 79 361, 01 грн. (349 378, 12 грн. - 270 017, 10 грн.)

З вищевикладеного, суд погоджується з висновками контролюючого органу про порушення позивачем вимог п.177.2 ст.177 ПК України, а саме заниження суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних оciб на загальну суму 317 796, 38 грн., в т.ч. 2017р. - на 238 435, 37 грн., 2018р. - на 79 361 , 01 грн.

Позивачем на підтвердження своєї правової позиції та на спростування доводів контролюючого органу не надано жодних пояснень та їх документальних підтверджень, з огляду на що суд приходить до висновку про те, що податкове повідомлення-рішення від 11.05.2019р. № , яким за порушення п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України, збільшено суму податкового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 476 694, 63 грн. (за податковим зобов`язанням 317 796, 42 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 158 898, 21 грн.) є законним та обґрунтованим, а відтак скасуванню не підлягає.

В частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.05.2019р. № , суд зазначає таке.

Так, порядок оподаткування військовим збором визначено п. 16-1 підрозд. 10 розд. XX ПК України.

На підставі п. 16-1 підрозд. 10 розд. XX ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Відповідно до п.п. 1.1 п. 16-1 підрозд. 10 розд. XX ПК України, платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Згідно з п.п. 1.2 п. 16-1 підрозд. 10 розд. XX ПК України, об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 1.3 п. 16-1 підрозд. 10 розд. XX ПК України, ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Згідно з п.п. 1.4 п. 16-1 підрозд. 10 розд. XX ПК України, нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідно до п.п. 1.5, 1.6 п. 16-1 підрозд. 10 розд. XX ПК України, відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Так, з огляду на те, що в ході розгляду справи судом встановлено заниження суми чистого оподатковуваного доходу на загальну суму: 1 765 535,46 грн. (2017р. - на 1 324 640,91 грн., а у 2018р. - на 440 894, 55 грн.) перерахунку підлягає військовий збір.

Так, військовий збір з чистого оподатковуваного доходу за результатами перевірки за 2017р. складає: 34 121, 69 грн. (2 274 779, 31 грн. * 1,5 %)

Позивач визначив до сплати судовий збір за 2017р. у розмірі 14 252, 08 грн. Таким чином, позивачем занижено суму податкового зобов`язання з військового збору за 2017р. на суму 19 869, 61 грн. (34 121, 69 грн. - 14 252, 08 грн.)

Військовий збір з чистого оподатковуваного доходу за результатами перевірки за 2018р. складає: 29 114, 84 грн. (1 940 989, 49 грн. * 1,5 %)

Позивач визначив до сплати судовий збір за 2018р. у розмірі 22 501, 42 грн. Таким чином, позивачем занижено суму податкового зобов`язання з військового збору за 2018р. на суму 6 613, 42 грн. (29 114, 84 грн. - 22 501, 42 грн.)

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що податкове повідомлення-рішення від 11.05.2019р. № також є законним та обґрунтованим.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Також, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 20.05.2019 (справа № 417/3668/17).

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Керуючись ст. 242, 243, 251, 255 КАС України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 255 КАС України та може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська