Справа № 1.380.2019.006614
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.006614 пров. № А/857/3209/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Ніколіна В.В., Старунського Д.М.,

за участю секретаря судових засідань Михальська М.Р.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року (головуючий суддя: Коморний О.І., місце ухвалення - м. Львів, дата складення повного тексту рішення 10.02.2020) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 10.12.2019 звернувся з позовом до суду, в якому просив:

- визнати протиправними дії у вигляді відмови Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, вчинені у формі письмової відповіді, оформленої листом від 26 листопада 2019 року № С-196/огд/31/01-2019 у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850;

- зобов`язати Головне правління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області надіслати Міністерству внутрішніх справ України документи для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови КМУ від 21.10.2015 № 850 у зв`язку із встановленням ОСОБА_1 інвалідності 2 (другої) групи, у зв`язку із захворюванням пов`язаним з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС;

Обґрунтовує позов тим, що проходив службу в Державній пожежній охороні УМВС України у Львівській області та 10 квітня 2001 року звільнений з органів внутрішніх справ у відставку за п. 65 «б» (через хворобу). Вказує, що непридатний до військової служби та знятий з військового обліку, а захворювання пов`язане із проходженням служби в органах внутрішніх справ. Зазначає, що перебуваючи при виконання службових обов`язків брав участь у заходах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Стверджує, що згідно експертного заключення № 19 від 01 грудня 1993 року захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Згідно з довідок та виписки з акту МСЕК ОСОБА_1 встановлена II (друга) група інвалідності пожиттєво, у зв`язку з наявністю захворювання пов`язаного з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Вказує, що на звернення позивача щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II (другої) групи інвалідності Управління МВС України в Львівській області листом від 26 листопада 2019 року № С-19б/огд/31/01-2019 повідомило позивача про відсутність підстав для виплати одноразової грошової допомоги, оскільки позивач не відноситься до категорії працівників міліції у зв`язку з тим, що має спеціальне звання внутрішньої служби.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року позов задоволено.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що ОСОБА_1 проходив службу в УДПО УМВСУ у Львівській області, перебував на посаді начальника самостійної державної пожежної частини № 24 м. Жидачева та мав звання «підполковник внутрішньої служби». Вважає, що підполковник внутрішньої служби, належав до категорії осіб начальницького складу Державної пожежної охорони, отже не належав до категорії працівників міліції, тому норми Закону України «Про міліцію» та положення постанови Кабінету Міністрів України № 850 на позивача не можуть бути поширені. З огляду на вищезазначене, ГУМВС України у Львівській області наполягає на тому, що всі дії, пов`язані з відмовою у прийнятті документів для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно Закону України «Про міліцію» та постанови Кабінету Міністрів України № 850, вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб чітко встановлений чинним законодавством і жодним чином не порушують його права.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 і ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлених про дату, час, місце розгляду справи не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Державній пожежній охороні УМВС України у Львівській області та наказом № 215 о/с від 10 квітня 2001 року у відповідності до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України звільнений з органів внутрішніх справ у відставку за п. 65 «б» (через хворобу).

Згідно з свідоцтвом про хворобу № 75 від 20 березня 2001 року (п. 12) ОСОБА_1 непридатний до військової служби.

Відповідно до довідки серії ЛВА-1 №035139 від 11.05.2001, позивачу, внаслідок первинного огляду встановлено III (третю) групу інвалідності, захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно з довідкою № 3/50 від 10 вересня 2013 року виданою ГУ ДСНС у Львівській області, позивач перебуваючи при виконання службових обов`язків прийняв участь у заходах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Відповідно до експертного заключення № 19 від 01 грудня 1993 року, захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до виписки з акта огляду МСЕК серії 12 ААБ № 311916 ОСОБА_1 31 жовтня 2019 року встановлена II (друга) група інвалідності пожиттєво, у зв`язку з наявністю захворювання пов`язаного з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

На звернення ОСОБА_1 від 15.11.2019, щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II (другої) групи інвалідності, Головне Управління МВС України в Львівській області, за підписом заступника голови ліквідаційної комісії ГУ МВС у Львівській області І. Ліщука, листом від 26 листопада 2019 року № С-19б/огд/31/01-2019 повідомило позивача про відсутність підстав для виплати одноразової грошової допомоги, оскільки позивач не відноситься до категорії працівників міліції у зв`язку з тим, що має спеціальне звання внутрішньої служби.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити, оскільки дії Головного управління МВС України в Львівській області щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю другої групи вчинені не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені законодавством України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» № 580-VIII, тобто до 07 листопада 2015 року, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами ст. 23 Закону України «Про міліцію» № 565-ХІІ та постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» від 21 жовтня 2015 № 850 (далі Порядок № 850).

Пунктом 5 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію», Закон України «Про міліцію» визнано таким, що втратив чинність.

Однак, за змістом пункту 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону, право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Згідно з п. 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до п. 7 Порядку № 850, працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції (п. 8 Порядку № 850).

У свою чергу, згідно з п. 9 Порядку № 850 Міністерство внутрішніх справ в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

З системного аналізу вищенаведених норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що передумовою отримання особою одноразової грошової допомоги, є звернення до уповноваженого органу, в цьому випадку - Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, із відповідною заявою та іншими необхідними документами, які в установлений строк розглядаються цим органом, після чого складається висновок щодо виплати грошової допомоги, який направляється МВС для прийняття відповідного рішення про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги.

Тобто, на відповідача покладено обов`язок направити до Міністерства внутрішніх справ України висновок та документи для прийняття рішення про призначення або про відмову у призначені одноразової грошової допомоги, а до компетенції Міністерства внутрішніх справ України віднесено прийняття відповідного рішення.

На думку суду апеляційної інстанції, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області в особі Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, у спірних правовідносинах діяло неправомірно, оскільки не мало права листом від 26 листопада 2019 року № С-196/огд/31/01-2019 відмовляти у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, а повинно було лише здійснити дії, у відповідності до п. 8 Порядку № 850, щодо підготовки поданих позивачем документів з подальшою передачею їх до Міністерства внутрішніх справ України для вирішення питання про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Таким чином, компетентним органом з прийняття рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, є Міністерство внутрішніх справ України, яким питання щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги у встановленому законодавцем порядку не вирішувалося.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту порушеного права позивача, за встановлених у справі обставин, є визнання протиправною відмову Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області в особі Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, яка оформлена листом від 26 листопада 2019 року № С-196/огд/31/01-2019 у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 850 та зобов`язання відповідача надіслати Міністерству внутрішніх справ України документи для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно у зв`язку із встановленням інвалідності 2 (другої) групи, захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.

Апеляційна скарга Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 313, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року у справі № 1.380.2019.006614 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням строку передбаченого п. 3 Прикінцевих положень КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
Д. М. Старунський
Повне судове рішення складено 10.07.2020.