Справа № 520/2981/2020
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2020-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 р. Справа № 520/2981/2020

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Міністерства оборони України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.05.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Супрун Ю.О., м. Харків, повний текст складено 04.05.20 року по справі № 520/2981/2020

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України

про визнання протиправним та скасування протоколу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (надалі за текстом - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України (далі за текстом - Міноборони, МОУ, відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправну бездіяльність МОУ, яка полягає у не прийнятті рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з підстав встановлення йому інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби;

- визнати протиправним та скасувати п.4 протокол №106 від 09.08.2019 року рішення Комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, яким направлено документи ОСОБА_1 на доопрацювання;

- зобов`язати МОУ прийняти рішення про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 з підстав встановлення йому інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби згідно вимог: Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та в Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013 р., та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року.

- зобов`язати МОУ відповідно до ст. 382 КАС України подати у 45-денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що дії відповідача, які полягають в формальному розгляді заяви позивача та без дотримання процедури, визначеної постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" (далі Порядок № 975) та наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014, щодо отримання одноразової грошової допомоги є протиправними та такими, що порушують право позивача на отримання одноразової грошової допомоги. Так, при зверненні із заявою про отримання одноразової грошової допомоги ним подані всі необхідні документи, передбачені Порядком № 975. Разом з тим, відповідач безпідставно відмовив у виплаті вказаної допомоги. Не погодившись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.05.2020 по справі № 520/2981/2020, прийнятим в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, частково задоволено позов ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано п.4 протокол №106 від 09.08.2019 рішення Комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, яким направлено документи ОСОБА_1 на доопрацювання.

Зобов`язано МОУ повторно вирішити по суті питання з приводу призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 за зверненням від 26.04.2018 з підстав встановлення інвалідності унаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції змінити рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.05.2020 по справі № 520/2981/2020 в частині зобов`язання МОУ повторно вирішити по суті питання з приводу призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 за зверненням від 26.04.2018 з підстав встановлення інвалідності унаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби та в цій частині зобов`язати МОУ прийняти рішення про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 з підстав встановлення йому інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби згідно вимог: Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та в Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013, та Наказом МОУ №530 від 14.08.2014.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що при розгляді справи судом першої інстанції повністю було доведено та досліджено обставини, що мають значення для справи, проте, рішення суду першої інстанції не забезпечує ефективного відновлення порушеного права. Вказує, що спосіб відновлення прав позивача яке має бути таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідач не погодившись з рішенням сууду першої інстанції в частині задоволення позову подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на допущення судом першої інстанції при його винесенні істотних порушень норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, просить суд апеляційної інстанції його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про правомірність оскаржуваного позивачем рішення з огляду на надання ОСОБА_1 при зверненні із заявою про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги неповного пакету документів, а саме, документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), чим порушено вимоги п.11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційних скарг рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а в задоволенні апеляційної скарги позивача слід відмовити, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.04.2018 ОСОБА_1 звернувся на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги за формою, затвердженою Додатком 12 до наказу Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014, до якої додані документи згідно з пунктом 11 Порядку № 975.

ІНФОРМАЦІЯ_2 було відмовлено у передачі матеріалів звернення до Міністерства для прийняття рішення по суті ініційованого питання. Вказан відмова була оскаржена заявником у межах адміністративної справи № 820/4257/18.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.06.2018 у справі №820/4257/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено; визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає в неподанні у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII, Положенням про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України 14 серпня 2014 року № 530 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 р. за №1294/26071 та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. №975; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 подати висновок за формою Додаток 13 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України 14 серпня 2014 року № 530 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 р. за №1294/26071 та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства оборони України стосовно можливості призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII за формою, встановленою Додатком 13 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого Наказом Міністерства оборони України 14 серпня 2014 року № 530 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 р. за №1294/26071.

Згідно ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В межах справи № 820/4257/18 судом було установлено, що заявник проходив діючу військову службу у складі діючої армії під час бойових дій (виконання інтернаціонального обов`язку) в Демократичній Республіці Афганістан. Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серія 12ААА № 459235 від 15.12.2016 року з 06.12.2016 позивачу була встановлена III група інвалідності з причин поранення, контузії та захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби. Згідно зі змістом витягу з протоколу № 3627 від 22.08.2016 засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань поранень, контузій, травм, каліцтв (далі по тексту - Комісія Міноборони) встановлено, що поранення, контузія, захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

На виконання рішення суду по справі №820/4257/18 ІНФОРМАЦІЯ_2 було направлено матеріали звернення позивача до МОУ.

Комісією Міноборони прийнято рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оформлене у вигляді п. 17 Протоколу засідання комісії від 09.11.2018 року №111. В якості підстави для відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги вказано на обставини неподання позивачем документу, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975. Також зазначено, що висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 22.08.2016 № 2109/ж та висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 22.08.2016 № 3627, які подано разом з іншими документами, не є документами, що свідчать про обставин поранення, висновок про причинний зв`язок травми, поранення, контузії складається на підставі документів, передбачених пунктами 21.7 та 21.8 Положення про військово-лікарську експертиз в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, які не подано на розгляд комісії.

Вказана відмова була оскаржена заявником у межах адміністративної справи №520/1880/19.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2019 у справі №520/1880/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування протоколу, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано п. 17 протокол №111 від 09.11.2018 р. рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги. Зобов`язано Харківський обласний військовий комісаріат повторно подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей, та в Порядку, затвердженому Постановою КМУ №975 від 25.12.2013 р., та Наказу Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року. Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги згідно вимог: Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей та в Порядку, затвердженому Постановою КМУ №975 від 25.12.2013 р., та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 р. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2019 року по справі № 520/1880/19 залишено без змін.

Судом апеляційної інстанції констатовано, що надані позивачем документи, на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва), а саме: висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 22.08.2016 № 2109/ж та висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 22.08.2016 № 3627, не містять відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, тобто не є належними документами, що вказують на причини та обставини поранення, травми, контузії позивача. Разом з тим, вказано, що відповідно до довідки до акта огляду медико - соціальною експертною комісією серії 12ААА №459235, а також витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії № 3627 від 22.08.2016 у позивача по справі встановлено як поранення (контузія), та і захворювання, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Однак, Комісією Міноборони не досліджено питання щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги з приводу саме захворювання, що пов`язано з виконання останнім обов`язків військової служби в країнах, де велися бойові дії. Наведене жодним чином не відображене в рішенні Комісії Міноборони, оформленому пунктом 17 протоколу засідання Комісії від 09.11.2018 № 111.

Матеріалами справи встановлено, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду та постанови Другого апеляційного адміністративного суду по справі № 520/1880/19 Комісією Міноборони повторно розглянуто питання про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги та прийнято рішення, яке оформлено у вигляді п. 4 Протоколу засідання комісії від 09.08.2019 №106.

Зі змісту наявної в матеріалах справи копії витягу з протоколу засідання Комісії Міноборони від 09.08.2019 №106 вбачається, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2019 за справою №520/1880/19 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 19.06.2019 року скасовано п. 17 протокол №111 від 09.11.2018 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, яким відмовлено ОСОБА_2 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, а також повернуто документи ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), якого 10.05.1988 звільнено зі строкової військової служби та 06.12.2016 під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок поранення та захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії (довідка МСЕК серії 10 ААА №459235 від 15.12.2016) на доопрацювання, оскільки захворювання с наслідком отриманого поранення (травми), обставинами якого документально не підтверджено.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом про визнання його протиправним та скасування, визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неприйняття рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, зобов`язання прийняти рішення про призначення та нарахування вказаної допомоги.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали звернення ОСОБА_1 були розглянуті МОУ не у повному обсязі, зокрема, не було надано оцінки такій причині настання інвалідності позивача, як захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у країнах, де велись бойові дії.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неприйняття рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було вчинено дії по розгляду заяви позивача та поданих документів, та прийнято рішення. За висновком суду першої інстанції, оскільки відповідачем при прийнятті такого рішення не було досліджено обставини призначення одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку з інвалідністю за хворобою, належним способом захисту прав позивача є скасування такого рішення та зобов`язання повторно вирішити по суті звернення позивача.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі по тексту - Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до статті 41 Закону № 2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-XII.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону № 2011-XII дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Водночас, у відповідності до статті 16-4 Закону № 2011-XII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, позивачу встановлена ІІІ група інвалідності з причини поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії, з 01.12.2015 згідно з довідкою МСЕК від 08.12.2015.

Відповідно до частини 9 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання цієї статті Закону, Кабінет Міністрів України постановою від 25.12.2013 № 975 затвердив Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі по тексту - Порядок № 975).

Пунктом 11 Порядку № 975 визначено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави дійти висновку, що законодавцем делеговано Кабінету Міністрів України повноваження визначати порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16-2 Закону № 2011-XII.

Подання зазначених у пункті 11 Порядку № 975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у статті 16-4 Закону № 2011-XII (зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.

При цьому, Порядок № 975 не визначає, який саме документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги, на підтвердження обставин причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

Водночас, подання до Міноборони відповідного рішення військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, яким встановлено, що отримані особою поранення, травма, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, не виключає необхідності подання інших, зазначених у пункті 11 Порядку № 975, документів, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.

Згідно із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 822/220/18, документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення. Неподання особою, яка звернулася за призначенням одноразової грошової допомоги, документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не створює для Міноборони обов`язку щодо їх витребовування.

У зазначеній справі Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначила, що надані позивачем документи, на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва), а саме: акт судово-медичного дослідження та протокол засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону, не містять відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем, з посиланням на судове рішення у справі № 520/1880/19 та постанову Верховного Суду від 10.04.2019 по справі № 822/220/18, вказано, що заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачено пунктом 11 Порядку №975.

Як зазначалось вище, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.06.2019 по справі № 520/1088/19, яка набрала законної констатовано, що висновок фахівця з питань судово - медичної експертизи від 22.08.2016 № 2109/ж та висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 22.08.2016 № 3627, які подано разом з іншими документами, не є документами, що свідчать про обставини поранення, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Висновок про причинний зв`язок травми, поранення, контузії складається на підставі документів, передбачених пунктами 21.7 та 21.8 Положення про військово - лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, які позивачем не подано на розгляд комісії.

З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 не подано документу, який свідчить про причини та обставини поранення, передбаченого пунктом 11 Порядку № 975.

Такий висновок суду першої та апеляційної інстанцій узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 10.04.2019 по справі № №822/220/18, від 31.10.2019 по справі № 520/11476/18, від 24.12.2019 по справі № 520/10341/18.

Згідно з п. 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

За приписами п.13 Порядку № 975 (в редакції згідно з постановою КМУ від 17.04.2019 № 334 «Про внесення змін до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві») керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Постанова КМУ від 17.04.2019 № 334 набрала чинності з 24.04.2019.

Проаналізувавши наведені положення законодавства в контексті встановлених обставин, колегія суддів зазначає, що з 24.04.2019 Комісія Міноборони наділена повноваженнями повертати подані документи на доопрацювання.

Враховуючи, що в силу п.4 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» поранення та захворювання є різними підставами для призначення одноразової грошової допомоги, з метою визначення наявності у позивача права на отримання вказаної допомоги у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби, колегія суддів вважає обґрунтованим рішення Комісії Міноборони про направлення документів ОСОБА_2 на доопрацювання, зокрема, щодо визначення ступеня втрати працездатності у відсотках по захворюванню та по пораненню окремо.

Судження суду першої інстанції про те, що відповідачем не надано оцінки іншій причині настання інвалідності позивача захворюванню, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велися бойові дії, колегія суддів вважає хибним.

Так, виходячи зі змісту оскаржуваного рішення відповідача, останнім розглядалося питання про можливість призначення позивачеві одноразової грошової допомоги, однак, у зв`язку із відсутністю відомостей про відсоткове співвідношення підстав інвалідності поранення та захворювання відповідач не мав можливості остаточно вирішити це питання, у зв`язку з чим реалізував свої повноваження щодо направлення документів на доопрацювання.

Твердження позивача про наявність у спірних відносинах підстав для зобов`язання відповідача призначити, нарахувати і виплатити позивачеві одноразову грошову допомогу, колегія суддів вважає помилковими, оскільки такі повноваження можуть бути реалізовані відповідачем лише у разі надання заявником усіх документів, передбачених пунктом 11 Порядку № 975.

Проте, як зазначалось вище, документу про причини та обставини поранення позивачем надано не було, а ті документи, які були надані в розпорядження Комісії Міноборони, не дають змоги вирішити питання про призначення позивачу допомоги у зв`язку із захворюванням.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст.245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (п.п.2, 3 ч.2 ст.245 КАС України).

Відповідно до ч.3 ст.245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє посилання позивача на необхідність обрання ефективного способу захисту прав позивача, оскільки останнім не було виконано всі умови, необхідні для прийняття Комісією Міноборони рішення про призначення йому одноразової грошової допомоги.

Разом з тим, неприйнятними є і доводи відповідача про те, що захворювання є наслідком поранення, та не є окремою підставою для призначення одноразової грошової допомоги, оскільки відсутність документів про обставини та причини поранення не повинна бути автоматичною підставою для позбавлення позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із захворюванням.

З огляду на викладене, відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Порядком № 975, а відтак, відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності Міноборони щодо неприйняття рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з підстав встановлення йому інвалідності внаслідок захворювання, визнання протиправним та скасування рішення Комісії Міноборони, оформленого пунктом 4 протоколу №106 від 09.08.2019 про направлення документів ОСОБА_1 на доопрацювання, та зобов`язання Міноборони прийняти рішення про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 з підстав встановлення йому інвалідності внаслідок захворювання.

Як наслідок, відсутні підстави для зобов`язання Міноборони подати звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п.1, п. 4 ст.317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Враховуючи, що судом першої інстанції надано невірну оцінку змісту оскаржуваного рішення Комісії Міноборони та не враховано наявності у відповідача повноважень щодо направлення документів позивача на доопрацювання, колегія суддів вважає, що підстави для зміни оскаржуваного судового рішення відсутні, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.05.2020 по справі № 520/2981/2020 підлягає скасуванню з прийяняттям постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ч.4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.05.2020 по справі № 520/2981/2020 - скасувати в частині задоволення позовних вимог.

Прийняти в цій частині постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування протоколу, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова