Справа № 440/2378/20
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2020-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/2378/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Клочка К.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Козельщинської селищної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

08 травня 2020 року ОСОБА_1 /далі по тексту ОСОБА_1 позивач/ звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області/ далі по тексту - Козельщинська селищна рада, відповідач/ у якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області, яка полягала у не вирішенні питання про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га на території Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області;

- зобов`язати Козельщинську селищну раду Козельщинського району Полтавської області розглянути на черговому засіданні сесії селищної ради клопотання ОСОБА_1 від 04 листопада 2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га на території Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області, з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що листом від 20.11.2019 року за вих. №1760 Козельщинською селищною радою позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Козельщинської селищної ради, як на думку позивача, з підстав, не передбачених статтею 118 Земельного кодексу України, з посиланням на те, що земельна ділянка комунальної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 29,0241 га з кадастровим номером :00:001:0671 з 1992 року і до сьогодні використовується жителями селища Козельщина для сінокосіння і випасання худоби як громадське пасовище.

Позивач вважає, що вирішення заяви повинно відбуватися в порядку, визначеному Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", тобто на пленарному засіданні селищної ради із прийняттям відповідного рішення, а тому відмова у формі листа органу місцевого самоврядування є незаконною, без жодного законодавчого обґрунтування.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13 травня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

26 травня 2020 року від Козельщинської селищної ради надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю, посилаючись на те, що в листі Козельщинської селищної ради від 19.11.2019 №1754 було вичерпно мотивовано позицію селищної ради, оскільки у бажаному для позивача місці розташування земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства вже розташована сформована земельна ділянка площею 29,5241 га (кадастровий номер :00:001:0671) з цільовим призначенням: 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам), яка віднесена до переліку земельних ділянок, право оренди на які підлягають продажу на земельних торгах, що підтверджується рішенням 21 сесії Козельщинської селищної ради сьомого скликання від 17.12.2019.

26 травня 2020 року від Козельщинської селищної ради надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач зазначив, що витрати понесені позивачем неспівмірні, обґрунтовуючи це тим, що справа є малозначною та розглядається судом в порядку спрощеного провадження без виклику осіб. З огляду на системний характер надання правової допомоги адвокатом ОСОБА_2 усім позивачам, які позиваються до Козельщинської ради з адміністративними позовами не потребує значних витрат часу для опрацювання законодавчої бази зі спірних правовідносин, на консультації клієнта та збір документів до справи. Позовна заява складається з 6-ти аркушів, з яких в сукупності лише на 1 сторінці викладені обставини справи та позовні вимоги, а на інших 5-х сторінках викладені посилання на приписи нормативно-правових актів та правові позиції Верховного Суду. Відповідач вважає, що було достатньо 30 хвилин часу для консультації позивача адвокатом (вартість послуги 200,00 грн) та 1 година часу для підготовки адвокатом позовної заяви (вартість послуги 400,00 грн.) яка була подана до суду позивачем особисто. Відповідач просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу із 7800,00 грн до 600,00 грн. у разі задоволення позову.

Представник позивача надала до суду відповідь на відзив, у якому вказала, що відповідач у відзиві не наводить жодних доказів стосовно того, що земельна ділянка комунальної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 29,0241 га з кадастровим номером :00:001:0671 з 1992 року і до сьогодні використовується жителями селища Козельщина для сінокосіння і випасання худоби як громадське пасовище.

Крім того, позивач звернувся до Козельщинської селищної ради із клопотанням про надання дозволу 04.11.2019 року, що передувало прийняттю рішенням Козельщинської селищної ради від 17.12.2019 року «Про організаційні заходи щодо проведення земельних торгів (аукціону)», а отже на думку позивача, відповідач фактично створює перешкоди для позитивного вирішення питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою шляхом прийняття вищезазначеного рішення.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 04 листопада 2019 року (вх. №1434) ОСОБА_1 звернулася до Козельщинської селищної ради із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу комунальної власності (кадастровий номер :00:001:0671, 16.00 - землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам)) яка розташована на території Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтаської області.

Листом від 20 листопада 2019 року №1760 повідомлено, що земельна ділянка комунальної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 29,0241 га з кадастровим номером :00:001:0671 з 1992 року і до сьогодні використовується жителями селища Козельщина для сінокосіння і випасання худоби як громадське пасовище.

Позивач не погодився із бездіяльністю Козельщинської селищної ради, що полягає у не вирішенні питання про наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю урегульовано Земельним кодексом України.

Відповідно до приписів статті 12 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України /у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин/ громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Відповідно до пункту "б" частини 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, Земельний кодекс України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, при цьому зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Із аналізу зазначених норм, вбачається, що будь-який громадянин України, незалежно від місця реєстрації або проживання, має право звернутись до уповноваженого органу із заявою та визначеними законодавством документами щодо надання йому дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку, орієнтовною площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства. Відповідний орган може відмовити у наданні дозволу тільки з підстав, зазначених у частині сьомій статті 118 Земельного кодексу України. Перелік підстав є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

В свою чергу, із положень статті 79-1 Земельного кодексу України слідує, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави суду дійти до висновку, що розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки необхідне для формування земельної ділянки.

Такий висновок також узгоджується з положеннями статті 50 Закону України "Про землеустрій", відповідно до якої проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Класифікація видів цільового призначення земель, затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року №548, визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів.

В зазначеному Класифікаторі землі сільськогосподарського призначення поділяються, зокрема на землі, для ведення особистого селянського господарства та на землі для сінокосіння і випасання худоби.

Нормами частини другої статті 22 Земельного кодексу України визначено, що до земель сільськогосподарського призначення належать, зокрема, сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

Відповідно до пункту "а" частини третьої статті 22 Земельного кодексу України, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до статті 34 Земельного кодексу України громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть створювати на землях, що перебувають у власності держави чи територіальної громади, громадські сіножаті і пасовища.

Таким чином, відповідно до вимог Земельного кодексу України земельні ділянки, призначені для сінокосіння та випасання худоби можуть бути переданні громадянам виключно на умовах користування (в оренду).

Так, позивач звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведень земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності у власність.

Листом від 20.11.2019 № 1760 Козельщинська селищна рада повідомила позивача, що земельна ділянка комунальної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 29,0241 га з кадастровим номером :00:001:0671 з 1992 року і до сьогодні використовується жителями селища Козельщина для сінокосіння і випасання худоби як громадське пасовище.

Однак, доказів віднесення спірної земельної ділянки до категорії земель сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням землі загального користування для громадського пасовища та сінокосіння відповідачем не надано та судом не встановлено.

Крім того, як зазначено представниками відповідача, рішенням 21 сесії Козельщинської селищної ради сьомого скликання від 17.12.2019 сформована земельна ділянка площею 29,5241 га (кадастровий номер :00:001:0671) з цільовим призначенням: 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам), віднесена до переліку земельних ділянок, право оренди на які підлягають продажу на земельних торгах.

З матеріалів справи вбачається, що станом на дату звернення позивача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, спірна земельна ділянка не була визначена для включення до переліку земельних ділянок, право оренди на які підлягають продажу на земельних торгах, до даного переліку земельна ділянка, включена після надходження 04.11.2019 заяви ОСОБА_1 .

Тобто, відповідач відмовив позивачу у задоволенні його клопотання з підстав, не передбачених чинним законодавством.

При цьому суд наголошує, що відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Тобто, вищезазначеною нормою встановлено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, а саме, надати дозвіл, або надати мотивовану відмову в наданні дозволу.

Дозвіл або відмова у його наданні є змістом відповідного індивідуального правового акту.

Згідно із пунктом тридцять четвертим статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Тобто, способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади з регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесією.

Нормами статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування" визначено, що сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності не рідше ніж один раз на місяць.

Частинами першою і другою статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом - рішенням Козельщинської селищної ради.

Відповідно, такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання заявника.

Відсутність належним чином оформленого рішення Козельщинської селищної ради про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання заявнику листа про розгляд клопотання, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Отже, має місце протиправна бездіяльність.

Лист відповідача від 20.11.2019 вих. №1760 у відповідь на заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Козельщинської селищної ради, за змістом та формою не може вважатись відмовою у розумінні частини 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 статті 5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Приймаючи до уваги вищенаведене суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Козельщинської селищної ради, яка полягає у не вирішенні питання про надання або про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області.

Оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у неприйнятті ним жодного з тих рішень, які передбачені у статті 118 ЗК України, у визначений законом строк, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача розглянути клопотання ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області з урахуванням висновків суду.

Відтак позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Факт сплати позивачем судового збору у розмірі 840,80 грн. підтверджується квитанцією за № 0.0..1 від 04.05.2020.

З огляду на вищевикладене, зважаючи на задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Козельщинської селищної ради на її користь витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом встановлено, що 28.04.2020 між гр. ОСОБА_1 (клієнт) та ОСОБА_2 (адвокат) укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого гонорар визначається обсягом виконаної роботи та погоджується сторонами окремо на підставі складених додатків до цього договору, а також актів виконаних робіт (наданих послуг).

Позивачем надано акт виконаних робіт (наданих послуг) від 05.06.2020 на загальну суму 7200,00 грн, в якому зазначено детальний опис робіт (наданих послуг), у тому числі: опрацювання законодавчої бази, що регулюють відносини по оскарженню бездіяльності Козельщинської селищної ради про не вирішенні питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів), збір документів для справи 800,00 грн, складання адміністративного позову про визнання бездіяльності органу місцевого самоврядування (Козельщинської селищної ради Код ) та зобов`язати вчинити певні дії - 5000,00 грн, складання та надання відповідачу клопотання про стягнення судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) у справі № 400/2378/20, подання до суду клопотання про стягнення судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) у справі №440/2378/20 700,00 грн, складання на надання відповідачу відповіді на відзив у справі №440/2378/20, подання до Полтавського окружного адміністративного суду відповіді на відзив у справі №440/2378/20 700,00 грн, квитанцію про оплату гонорару від 05.06.2020 №56.

Оцінюючи обґрунтованість заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу, суд погоджується з клопотання Козельщинської ради, щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, в частині опису наданих послуг. Суд зауважує, що адвокат Кумечко М.С. регулярно звертається до суду з аналогічними позовами, у зв`язку з чим заявлені витрати на консультації щодо суті спірних правовідносин в межах розгляду справи та попереднє опрацювання матеріалів, аналіз оспорюваного наказу, опрацювання нормативної бази, аналіз юридичного конфлікту, вироблення стратегії ведення справи суд зменшує витрати на правову допомогу до 4300,00 грн.

При цьому, суд зауважує, що з урахуванням характеру спірних правовідносин, склад учасників та предмет доказування, зазначена справа є справою незначної складності, а тому час, витрачений на складання адміністративного позову, на думку суду, не може перевищувати 2 години, а тому за надання вказаної послуги підлягає стягненню сума 2500, 00 грн. (5000, 00 грн. заявлені представником позивача / 2 = 2500,00). Опрацювання законодавчої бази, на думку суду, не може перевищувати 1 год, так як позивач постійно звертається до суду з аналогічними позовами, а тому за надання вказаної послуги підлягає стягненню сума 400, 00 грн (800,00 грн, заявлені представником позивача / 2=400,00)

З огляду на викладене, сума за складання адміністративного позову (2500,00грн) складання та надання відповідачу та Полтавському окружному адміністративному суду клопотання про стягнення судових витрат (700,00грн), подання відповіді на відзив відповідачу та Полтавському окружному адміністративному суду (700,00грн), опрацювання законодавчої бази та збір документів (400,00 грн) загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 4300,00 грн.

Таким чином обґрунтована сума витрат на правничу допомогу становить 4300 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Козельщинської селищної ради (вул. Остроградського, 87, смт. Козельщина, Козельщинський район, Полтавська область, 39100, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Козельщинської селищної ради, яка полягає у не вирішенні питання про надання або про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області.

Зобов`язати Козельщинську селищну раду розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Козельщинської селищної ради (вул. Остроградського, 87, смт. Козельщина, Козельщинський район, Полтавська область, 39100, ).

Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4300,00 грн. (чотири тисячі триста гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Козельщинської селищної ради (вул. Остроградського, 87, смт. Козельщина, Козельщинський район, Полтавська область, 39100, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03 жовтня 2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.І. Клочко