Справа № 320/7159/19
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2020-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2020 року справа №320/7159/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказу, податкових повідомлень-рішень, рішення та вимог про сплату боргу (недоїмки).

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної податкової служби у Київській області №1462 від 11.07.2019 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) за період з 01.12.2012 року по 31.12.2018 року з метою перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних податків та зборів при отримані доходу від здійснення діяльності, пов`язаної з будівництвом та продажем об`єктів нерухомого майна;

- визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у Київській області з проведення перевірки на підставі наказу №1462 від 11.07.2019 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) за період з 01.12.2012 року по 31.12.2018 року з метою перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних податків та зборів при отримані доходу від здійснення діяльності, пов`язаної з будівництвом та продажем об`єктів нерухомого майна, на підставі якої складений акт перевірки №686/10-36-13-03/НОМЕР_1 від 01.08.2019 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області № від 26.09.2019 на суму штрафних санкцій 1,00 грн. за порушення законодавства про застосування реєстраторів розрахункових операцій у торгівлі;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області № від 26.09.2019 року на суму штрафних санкцій 1036456,28 грн. за збільшення податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області № від 26.09.2019 року на суму штрафних санкцій 510,00 грн. за платежем з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області № від 26.09.2019 року на суму штрафних санкцій 85278,26 грн. за платежем з військового збору за результатами річного декларування;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області № від 26.09.2019 на суму штрафних санкцій 340,00 грн. за платежем з єдиного податку;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області № від 26.09.2019 на суму штрафних санкцій 680,00 грн. за платежем з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування ;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області № від 26.09.2019 року на суму штрафних санкцій 87124,30 грн. за донарахування єдиного внеску;

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної податкової служби у Київській області по сплаті боргу (недоїмки) №Ф- від 26.09.2019 року про сплату боргу (недоїмки) в сумі 394436,69 грн.;

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної податкової служби у Київській області по сплаті боргу (недоїмки) №Ф-163617-56 від 06.12.2019 року про сплату боргу в сумі 480741,93 грн., недоїмки в сумі 393617,61, штрафу в сумі 87124,30 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що спірні податкові повідомлення-рішення, рішення та вимоги про сплату боргу (недоїмки) прийняті контролюючим органом протиправно, оскільки Головним управлінням ДФС у Київській області не було дотримано порядку призначення та проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, на підставі висновків якої бути прийняті спірні документи.

Так, позивач наголосив на тому, що він не отримував від контролюючого органу запит про надання витребуваних документів, про який зазначено в акті перевірки від 01.08.2019 №686/10-36-13-03/НОМЕР_1, а він тому не був обізнаний про необхідність надання відповідачу витребуваних документів та інформації. У зв`язку з цим позивач вважає, що підстав для призначення та проведення перевірки не було.

Крім того, позивач зауважив, що він не отримував від Головного управління ДФС у Київській області наказ та повідомлення про призначення перевірки.

Також позивач не погоджується з висновками контролюючого органу щодо порушення ним вимоги чинного податкового законодавства, у зв`язку із здійсненням ним господарської діяльності з купівлі-продажу нерухомого майна без статусу фізичної особи-підприємця.

Так, позивач наголосив на тому, що при здійснені операцій з купівлі-продажу нерухомого майна ОСОБА_1 виступав саме як фізична особа, а не фізична особа-підприємець, а тому у нього не виникло обов`язку зі сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та військового збору та подання відповідної податкової звітності за 2015-2018 роки.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче засідання по справі.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що за результатами проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 контролюючий орган дійшов висновків про порушення позивачем ряд вимог чинного законодавства, на підставі яких були прийняті спірні податкові повідомлення-рішення, рішення та вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Так, в ході перевірки було встановлено, що ОСОБА_1 здійснює діяльність з будівництва та реалізації квартир у багатоповерхових житлових будинках, яка спрямована на досягнення економічних та соціальних результатів та, яка здійснюється з метою отримання прибутку, що є підприємництвом, а суб`єкт - підприємцем. Оскільки позивач не зареєстрований як фізична особа-підприємець, він не подавав декларації про майновий стан і доходи за 2015-2018 роки та не здійснював сплату податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску та військового збору у розмірах, передбачених до сплати фізичною особою-підприємцем.

Відповідач також наголосив на тому, що посадовими особами Головного управління ДФС у Київській області було дотримано порядок призначення та проведення відповідної перевірки та не допущено жодних процедурних порушень.

У зв`язку з цим, прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, рішення та вимог про сплату боргу (недоїмки), на думку відповідача, є правомірним та обґрунтованим.

20.02.2020 на адресу суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, у якій позивач просить суд:

- замінити вимогу, викладену у пункті 5 прохальної частини позовної заяви на вимогу наступного змісту: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області № від 26.09.2019 на суму збільшення податкового зобов`язання в розмірі 4145825,12 грн. та суму штрафних санкцій 1036456,28 грн. за збільшення податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування, всього на суму 5182281,40 грн.;

- замінити вимогу, викладену у пункті 7 прохальної частини позовної заяви на вимогу наступного змісту: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області № від 26.09.2019 на суму збільшення податкового зобов`язання в розмірі 341113,05 грн. та на суму штрафних санкцій 85278,26 грн. за платежем військового збору по результатам річного декларування всього на суму 426391,31 грн.

Протокольною ухвалою суду від 03.03.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до журналу судового засідання, було прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог.

Усною ухвалою суду від 11.06.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засіданні, вирішено закрити підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

Присутні у судовому засіданні 26.06.2020 представники сторін заявили клопотання про здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

Згідно з частиною третьою статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи клопотання сторін, усною ухвалою суду від 26.06.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до журналу судового засідання, вирішено здійснювати подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , виданим Ірпінським МВ ГУ МВС України у Київській області 19.03.1997 (т.1, а.с.87-88).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 у період з 06.06.2013 по 23.07.2018 був зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця (т.1, а.с.79-80).

З матеріалів справи вбачається, що наказом Головного управління ДФС у Київській області від 11.07.2019 №1462 (т.1. а.с.93) вирішено провести документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи - платника ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 19.07.2019 тривалістю 5 робочих днів.

Перевірку доручено провести за період з 01.01.2012 по 31.12.2018 з метою перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних податків і зборів при отриманні доходу від здійснення діяльності, пов`язаної з будівництвом та продажем об`єктів нерухомого майна.

В якості підстав для призначення перевірки контролюючим органом зазначені п.п.78.1.1, 78.1.2, 78.1.13 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України.

На підставі вказаного наказу Головним управлінням ДФС у Київській області було винесено повідомлення від 11.07.2019 №356/10-36-13-03 (т.1, а.с.119).

У період з 19.07.2019 по 25.07.2019 головним державним ревізором-інспектором відділу планування контрольно-перевірочної роботи та контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб і самозайнятих осіб управління податків та зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Київській області Шоботенком Юрієм Миколайовичем було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних податків і зборів при отриманні доходу від здійснення діяльності, пов`язаної з будівництвом та продажем об`єктів нерухомого майна, за період з 01.01.2012 по 31.12.2018, за результатами якої було складено акт від 01.08.2019 №686/10-36-13-03/НОМЕР_1 (т.1, а.с.94-118).

В акті перевірки посадові особи контролюючого органу зазначили, що відповідно до інформації, наданої Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області листом від 12.07.2019 №10/10-30/1207/02, позивач є замовником будівництва багатоквартирних житлових будинків на підставі декларацій про готовність об`єктів до експлуатації, які належать до ІІІ категорії складності, виданих Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області та Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради за наступними адресами: АДРЕСА_3; АДРЕСА_4; АДРЕСА_5.

Будівництво даних об`єктів здійснюється на земельних ділянках, власником яких є ОСОБА_1 .

Перевіркою встановлено, що позивач набував у власність об`єкти нерухомого майна шляхом їх будівництва, замовником яких він безпосередньо виступає, після введення об`єктів нерухомості в експлуатацію на підставі внесення записів до Державного реєстру на нерухоме майно державними реєстраторами та приватними нотаріусами.

У подальшому ОСОБА_1 реалізовував об`єкти нерухомого майна на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу.

При перевірці були використані відомості, що містяться в інформаційних базах даних «Податковий блок», центральній базі даних ДРФО ДФС України про отримані доходи ОСОБА_1 за період з 01.01.2012 по 31.12.2018 та інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_1 .

Контролюючий орган зазначив, що з метою отримання інформації та її документального підтвердження щодо отримання доходу від продажу об`єктів нерухомого майна та понесених для його отримання витрат ОСОБА_1 направлено письмовий запит від 15.02.2019 №3971/С/10-36-13-03. Станом на дату складання акта будь-які документи, необхідні для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, до ГУ ДФС у Київській області позивачем надані не були.

Перевіркою встановлено не подання позивачем декларацій платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за І квартал 2016 року, півріччя 2016 року, чим порушено вимоги абз.2 п.294.1 ст.294, пп.49.18.2 п.49.418 ст.49 Податкового кодексу України.

Перевіркою встановлено, що у 2 кварталі 2016 року позивачем перевищено граничний розмір доходу 1500000,00 грн., встановлений для платників єдиного податку 3 групи. Загальний обсяг отриманого ОСОБА_1 доходу становить 3328726,60 грн., сума перевищення складає 1828726,00 грн.

Також відповідач вказав на те, що ОСОБА_1 не було подано до перевірки Книгу обліку доходів і витрат, чим порушено п.44.1 ст.44, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України.

Посадові особи контролюючого органу зазначили, що відповідно до відомостей, які містяться в центральній базі даних державного реєстру фізичних осіб ДФС України за період з 01.01.2012 по 31.12.2018 ОСОБА_1 отримано дохід від реалізації об`єктів нерухомого майна за ознакою доходу "104" - частина доходів від операцій з продажу (обміну) об`єктів нерухомого майна всього у сумі 15275358,56 грн., у тому числі за 2012 р. - 0,00 грн., за 2013 р. - 0,00 грн., за 2014 р. - 0,00 грн., за 2015 рік - 2809600,00 грн., за 2016 р. - 7109258,56 грн., за 2017 р. - 18221000,00 грн., за 2018 р. - 3534400,00 грн.

Згідно з інформацією, яка міститься в інтегрованих картках ІС "Податковий блок" встановлено, що ОСОБА_1 за період з 01.01.2012 по 31.12.2018 на постійній основі відповідно до п.172.5 ст.172 Податкового кодексу України сплачувались податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від продажу об`єктів нерухомого майна фізичним особам-покупцям до нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу на загальну суму 15685230,43 грн., у тому числі: за 2012 р. - 0,00 грн., за 2013 р. - 0,00 грн., за 2014 р. - 0,00 грн., за 2015 р. - 189335,00 грн., за 2016 р. - 613766,83 грн., за 2017 р. - 265203,60 грн. та за 2018 р.- 499925,00 грн., виходячи з чого сума отриманого доходу платником податків від продажу об`єктів нерухомого майна за період з 01.01.2012 по 31.12.2018 становить 31364608,60 грн., у тому числі за 2012 р. - 0,00 грн., за 2013 р. - 0,00 грн., за 2014 р. - 0,00 грн., за 2015 р. - 3786700,00 грн., за 2016 р. - 12275336,60 грн., за 2017 р. - 5304072,00 грн. та за 2018 р. - 9998500,00 грн.

Враховуючи викладене, перевіркою встановлено отримання ОСОБА_1 доходу від продажу нерухомого майна всього у сумі 31364608,60 грн., у тому числі за 2012 р. - 0,00 грн., за 2013 р. - 0,00 грн., за 2014 р. - 0,00 грн., за 2015 р. - 3786700,00 грн., за 2016 р. - 12275336,60 грн., за 2017 р. - 5304072,00 грн. та за 2018 р. - 9998500,00 грн.

Викладена інформація, на думку податкового органу, підтверджує, що діяльність позивача з будівництва багатоповерхових житлових будинків з метою подальшої реалізації об`єктів нерухомого майна спрямована на досягнення економічних та соціальних результатів та здійснюється з метою одержання доходу.

Контролюючий орган зауважив, що отримані позивачем доходи від провадження підприємницької діяльності (будівництво багатоповерхових житлових будинків з метою подальшої реалізації об`єктів нерухомого майна) підлягають включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником в податковій декларації про майновий стан і доходи.

Відповідач зазначив, що позивачем не були подані декларації про майновий стан і доходи за 2015-2018 роки, чим порушено вимоги п.49.2, пп.49.18.5 п.49.18 ст.49, п.177.11 ст.177 Податкового кодексу України.

Відповідач також вказав, що дохід позивача підлягає оподаткуванню відповідно до п.177.1 ст.177 Податкового кодексу України як дохід фізичної особи-підприємця, отриманого протягом календарного року від провадження господарської діяльності та оподатковується за ставкою, визначеною пунктом 167.1 ст.167 Податкового кодексу України.

В акті перевірки відповідач зазначив про заниження позивачем чистого доходу, з якого утримується податок на доходи фізичних осіб, на загальну суму 31364608,60 грн.

У зв`язку з цим перевіркою встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб за 2012-2018 роки на суму 4145825,12 грн., у тому числі: за 2012 р. - 0,00 грн., за 2013 р. - 0,00 грн., за 2014 р. - 0,00 грн., за 2015 р. - 560697,00 грн., за 2016 р. - 1595793,76 грн., за 2017 р. - 689529,36 грн. та за 2018 р. - 1299805,00 грн.

Крім того, у зв`язку зі встановленим заниженням ОСОБА_1 чистого оподаткованого доходу за період з 01.01.2012 по 31.12.2018, відповідачем зазначено про заниження позивачем єдиного соціального внеску з урахування максимальної величини та сплачених сум єдиного соціального внеску за період з 01.01.2012 по 31.12.2018, всього у сумі 394436,69 грн., у т.ч. за 2012 р. - 0,00 грн., за 2013 р. - 0,00 грн., за 2014 р. - 0,00 грн., за 2015 р. - 64414,25 грн., за 2016 р. - 91143,36 грн., за 2017 р. - 101277,00 грн. та за 2018 р. - 137602,08 грн.

Також в акті перевірки вказано про заниження ОСОБА_1 військового збору під час здійснення підприємницької діяльності за період з 01.01.2015 по 31.12.2018 на загальну суму 341113,05 грн., в т.ч. за 2015 р. - 56800,50 грн., за 2016 р. - 184130,05 грн., за 2017 р. - 75723,00 грн. та за 2018 р. - 24459,50 грн.

В акті перевірки відповідач дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 наступних вимог чинного законодавства, а саме:

- абзацу 3 пункту 291.4 статті 291, абзацу 2 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України та вимог, встановлених главою 1 розділу XIV Податкового кодексу України - щодо перебування позивача на спрощеній системі оподаткування;

- абзацу 2 пункту 294.1 статті 294, підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України, у зв`язку з неподанням позивачем декларацій платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 1 квартал 2016 року, півріччя 2016 року;

- пункту 44.1 статті 44, пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України, у зв`язку з незабезпеченням платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності та ненадання Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, кім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність;

- пункт 49.2, підпункт 49.18.5 пункту 49.18 статті 49, пункту 177.11 статті 177 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем не було подано декларації про майновий стан і доходи за 2015-2018 роки;

- пунктів 177.1, 177.2 статті 177 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем було занижено податок на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету всього у сумі 4145825,12 грн., у тому числі за 2012 рік - 0,00 грн., за 2013 рік - 0,00 грн., за 2014 рік - 0,00 грн., за 2015 рік - 560697,00 грн., за 2016 рік - 1595793,76 грн., за 2017 рік - 689529,36 грн. та за 2018 рік - 1299805,00 грн.;

- абзац 1 пункту 2 частини першої статті 7, пункт 11 статті 8, частини другої статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" в частині не нарахування, не обчислення та не сплати єдиного внеску всього на загальну суму 394436,69 грн., в т.ч. за 2012 рік - 0,00 грн., за 2013 рік - 0,00 грн., за 2014 рік - 0,00 грн., за 2015 рік - 64414,25 грн., за 2016 рік - 91143,36 грн., за 2017 рік - 101277,00 грн., за 2018 рік - 137602,08 грн.;

- пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, в частині заниження військового збору від здійснення підприємницької діяльності за період з 01.01.2015 по 31.12.2018 у сумі 341113,05 грн., в т.ч. за 2015 рік - 56800,50 грн., за 2016 рік - 184130,05 грн., за 2017 рік - 75723,00 грн. та за 2018 рік - 24459,50 грн.;

- пункту 1 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг";

- статті 58, частини 6 статті 128 Господарського кодексу України в частині здійснення господарської діяльності без державної реєстрації фізичної особи-підприємця та не забезпечення ведення обліку результатів своєї підприємницької діяльності відповідно до вимог чинного законодавства;

- статті 18 Закону України "Про держану реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в частині неподання державному реєстратору документів для державної реєстрації фізичної особи-підприємця.

На підставі висновків акта перевірки Головним управлінням ДПС у Київській області були прийняті наступні документи:

- податкове повідомлення-рішення від 26.09.2019 №, яким позивачу нараховано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 1,00 грн. (т.1, а.с.121);

- податкове повідомлення-рішення від 26.09.2019 №, яким позивачу нараховано грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 5182281,40 грн., з яких 4145825,12 грн. - податкове зобов`язання, а 1036456,28 грн. - штрафні (фінансові) санкції (т.1, а.с.122);

- податкове повідомлення-рішення від 26.09.2019 №, яким позивачу нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 510,00 грн. (т.1, а.с.123);

- податкове повідомлення-рішення від 26.09.2019 №, яким позивачу нараховано грошове зобов`язання з військового збору у сумі 426391,31 грн., з яких 341113,05 грн. - податкове зобов`язання та 85278,26 грн. - штрафні (фінансові) санкції (т.1, а.с.124);

- податкове повідомлення-рішення від 26.09.2019 №, яким позивачу нараховано штрафні (фінансові) санкцій у розмірі 340,00 грн. (т.1, а.с.125);

- податкове повідомлення-рішення від 26.09.2019 №, яким позивачу нараховано штрафні (фінансові) санкцій у розмірі 680,00 грн. (т.1, а.с.126);

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 26.09.2019 №, яким позивачу нараховані штрафні санкції у розмірі 87124,30 грн. (т.1, а.с.127);

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 26.09.2019 №Ф-, якою позивачу визначено до сплати недоїмку з єдиного внеску у розмірі 394436,69 грн. (т.1, а.с.128);

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 26.09.2019 №Ф-163637-56, якою позивачу визначено до сплати недоїмку з єдиного внеску у розмірі 480741,93 грн., з яких: 393617,63 грн. та штраф у розмірі 87124,30 грн. (т.1, а.с.129).

Не погоджуючись з правомірністю прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, рішення та вимог про сплату боргу (недоїмки), позивач звернувся з даним позовом до суду, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (тут і далі в редакції станом на момент призначення та проведення перевірки) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Пунктом 78.1 статті 78 Податкового кодексу України визначено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

- отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (п.п.78.1.1);

- платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом (п.78.1.2);

- у разі отримання інформації про ухилення податковим агентом від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати, пасивних доходів, додаткових благ, інших виплат та відшкодувань, що підлягають оподаткуванню, у тому числі внаслідок неукладення платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом, а також здійснення особою господарської діяльності без державної реєстрації. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали підставою для проведення такої перевірки (п.78.1.13).

Суд зазначає, що саме ці підпункти пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України були покладені відповідачем в якості підстави для призначення проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача.

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Особливості проведення документальної невиїзної перевірки визначені статтею 79 ПК України.

Так, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.

Пунктом 83.1 статті 83 Податкового кодексу України встановлено, що для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, зазначив, що документальна позапланова невиїзна перевірка була проведена контролюючим органом безпідставно, оскільки ОСОБА_1 не отримував запит про надання документів, а тому не був обізнаний щодо передумов призначення перевірки, що позбавило його можливості надати свої документально підтверджені пояснення.

Крім того, позивач наголосив на тому, що він не отримував від контролюючого органу копію наказу та повідомлень про призначення перевірки.

З цього приводу чого суд зазначає таке.

Так, підпункт 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України, який був зазначений відповідачем в якості однієї з підстав призначення перевірки, чітко визначає, що перевірка може бути призначена за наявності одночасно таких умов:

- отримання податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

- направлення контролюючим органом платнику податків письмового запиту, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

- ненадання платником податків пояснень та їх документального підтвердження на такий запит протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Вимоги до оформлення запиту визначені п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України, відповідно до якого контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити:

1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує;

2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;

3) печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

2) для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом;

3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;

4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків: податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування; акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної;

5) у разі проведення зустрічної звірки;

6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Отже, документальна позапланова перевірка може бути проведена податковим органом в порядку пп. 78.1.1 п. 78.1 ст.78 Податкового кодексу України виключно за умови ненадання платником податків документів та відповідних письмових пояснень на обов`язковий письмовий запит податкового органу, право надіслання якого поставлено законодавцем в залежність від отримання податкової інформації, яка безумовно свідчить про наявність порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Таким чином, як отримана контролюючим органом податкова інформація, так і направлений за результатом її аналізу платнику податків письмовий запит, обов`язково мають містити посилання на факти виявленого порушення платником податків чинного законодавства України.

У той же час, виявлені факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями.

За таких обставин у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Якщо ці пояснення не обґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена.

Отже, лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних, може бути належною підставою для прийняття керівником податкового органу наказу про проведення перевірки.

Саме така правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 12.03.2019 у справі №807/1349/13-а (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 80388415).

Матеріали справи свідчать, що контролюючим органом було надіслано на адресу позивача запит "Про надання інформації та її документального підтвердження" від 15.02.2019 №3971/С/10-36-13-03 (т.4, а.с.93-94), в якому контролюючий орган з метою не допущення можливих втрат бюджету України та у зв`язку з наявною інформацією в Державному реєстрі фізичних осіб про отримані фізичною особою доходи, Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, інформаційних баз ГУ ДФС у Київській області, а також інформацією та її документального підтвердження, отриманих від Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, а саме: декларацій про готовність об`єктів до експлуатації (багатоповерхових житлових будинків) в м. Ірпінь, Київської області, замовником будівництва яких є ОСОБА_1 , просив позивача протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту, надати інформацію та її документальні підтвердження щодо отримання ОСОБА_1 доходів від продажу (обміну) нерухомого майна за період з 01.01.2012 по 31.12.2018.

Так, контролюючий орган просив надати позивача: інформацію та засвідчені підписом копії документів щодо загальної кількості збудованих квартир/нежитлових приміщень (в яких позивач є замовником будівництва) та введених в експлуатацію за період з 01.01.2012 по 31.12.2018; інформацію щодо кількості квартир/нежитлових приміщень, які продані шляхом укладення нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу за період з 1.01.2012 по 31.12.2018; копії нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу квартир/нежитлових приміщень за період з 01.01.2012 по 31.12.2018; копії договорів купівлі-продажу квартир/нежитлових приміщень або майнових прав, укладених між позивачем та покупцями (інвесторами) за період з 01.01.2012 по 31.12.2018; копії декларацій про початок та завершення будівництва за період з 01.01.2012 по 31.12.2018; інформацію щодо мети здійснення операцій, пов`язаних з будівництвом та реалізацією нерухомого майна; інформацію щодо відділів продажу нерухомого майна, офіційних веб-сайтів в межах Інтернет, через які здійснювалось рекламування об`єктів нерухомості; інформацію щодо розрахунку вартості реалізованих позивачем об`єктів; інформацію та її документальне підтвердження щодо понесених витрат на будівництво та реалізацію об`єктів нерухомого майна, замовником яких є ОСОБА_1 ; інші наявні документи, які не увійшли до переліку, але стосуються здійснення діяльності з будівництва та продажу об`єктів нерухомого майна.

При цьому, суд звертає увагу на те, що вказаний запит взагалі не містить посилань на факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. У запиті лише зазначено про можливі втрати для бюджету та міститься посилання на інформацію з державних реєстрів та інформацію, отриману від ДАБІ у Київській області щодо наявності у позивача статусу забудовника багатоквартирних житлових будинків, що само по собі не є достатньою самостійною підставою для направлення запиту.

За таких обставин, враховуючи відсутність виявлених фактів порушення позивачем вимог чинного законодавства України, що є необхідною передумовою виникнення у контролюючого органу права на надіслання письмового запиту, суд доходить висновку про відсутність у відповідача правових підстав для складання та направлення на адресу ОСОБА_1 письмового запиту від 15.02.2019 №3971/С/10-36-13-03.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 73.3 статті 73 ПК України у разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.

Таким чином, оскільки матеріали справи свідчать про відсутність у ГУ ДФС у Київській області необхідних передумов для направлення позивачеві письмового запиту від 15.02.2019 №3971/С/10-36-13-03, та складання цього запиту з порушенням положень Податкового кодексу України у зв`язку з невідображенням в ньому інформації про виявлені факти порушення позивачем вимог чинного законодавства України, суд дійшов висновку поро відсутність у позивача обов`язку відповідати на цей запит.

Крім того, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази належного вручення позивачеві цього запиту з огляду на таке.

Відповідно до копії дубліката рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу із штрихкодовим ідентифікатором №321, оригінал якого був оглянутий судом у судовому засіданні, запит був направлений позивачу на адресу: АДРЕСА_1 , та отриманий ним особисто 28.02.2020 (т.4, а.с.93).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.03.2020 від Київської міської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" було витребувано документально підтверджену інформацію щодо всіх поштових відправлень, адресованих на ім`я ОСОБА_1 від відправника, - Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області, за період з 15.02.2019 по 26.09.2019 (зокрема, але не виключно штрихкодові ідентифікатори 231, 438 та інші), докази вручення або неможливості вручення відповідних відправлень адресату, у тому числі, копії журналів з відмітками про вручення тощо.

Київська міська дирекція Акціонерного товариства "Укрпошта" листом від 14.04.2020 №13-16/55 (т.4, а.с.109) повідомила, що відправлення №231 на ім`я ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , надійшло до відділення поштового зв`язку Ірпінь 5 - 28.02.2019 та вручено особисто адресату листоношою по формі 8 від 28.02.2018.

В системі вручення з технічних причин не відобразилось, тому відправлення №231 було повторно вручено та відправлено як дублікат повідомлення за формою 119 за номером 438.

До повідомлення були додані копія дубліката рекомендованого повідомлення та копія книги для запису рекомендованих поштових відправлень і повідомлень (форма №8).

З метою повного та всебічного з`ясування обставин справи, у судовому засіданні 11.06.2020 в якості свідка був допитаний ОСОБА_1 , який був попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань.

На запитання суду про те, чи отримував ОСОБА_1 запит Головного управління ДФС у Київській області від 15.02.2019 №3971/С/10-36-13-03 свідок повідомив про те, що він не отримував від контролюючого органу вказаний запит.

Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що він не розписувався за отримання поштової кореспонденції у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення та у книзі для запису рекомендованих поштових відправлень і повідомлень (форма №8), а підпис, присутній на цих документах, не є його підписом.

Суд зазначає, що відповідно до положень пункту 3.1.6 Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" від 12 травня 2006 р. N 211, рекомендовані поштові відправлення, урядові відправлення (прості та рекомендовані), рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, всі повторні повідомлення записуються до книги ф. 8 (рис. 22). Книги ф. 8 ведуться за кожною доставною дільницею та окремо на відправлення, що підлягають видачі безпосередньо у відділенні поштового зв`язку.

У книзі ф. 8 нумерація запису поштових відправлень, що видаються в доставку, ведеться щодня, а тих, що видаються в об`єктах поштового зв`язку, - протягом місяця.

В одержанні рекомендованих поштових відправлень одержувач розписується в книзі ф. 8 та вказує своє прізвище (п.п.3.1.6.11).

Згідно з пунктами 99, 105-106 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. N270, рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначкою "Судова повістка"), рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним.

Одержання реєстрованого поштового відправлення, грошових коштів за поштовим переказом здійснюється за умови пред`явлення документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, визначених законодавством. У разі отримання рекомендованого поштового відправлення одержувач власноруч зазначає прізвище та ставить свій підпис в книзі (на окремому аркуші) встановленого зразка. У разі отримання інших реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів одержувач заповнює відповідний бланк повідомлення: зазначає найменування, серію та номер пред`явленого документа, дату одержання та ставить свій підпис.

Під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище.

На бланку повідомлення про вручення поштового відправлення з позначкою "Вручити особисто", внутрішнього рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" одержувач розписується та зазначає прізвище та ініціали або ім`я та прізвище.

Враховуючи наведені вище норми, а також приймаючи до уваги показання свідка, попередженого по кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не отримував від контролюючого органу запит "Про надання інформації та її документального підтвердження" від 15.02.2019 №3971/С/10-36-13-03.

Відповідно до частин першої - другої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження отримання ОСОБА_1 запиту про надання інформації від 15.02.2019 №3971/С/10-36-13-03.

Суд зазначає, що неотримання ОСОБА_1 відповідного запиту позбавило позивача права бути обізнаним щодо вжиття стосовно нього заходів податкового контролю, можливості надати контролюючому органу пояснення та відповідні документи, що свідчить про відсутність передбачених підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України підстав для проведення документальної позапланової перевірки.

У зв`язку з цим, суд вважає, що призначення контролюючим органом документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 на підставі наказу від 11.07.2019 №1462 за підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України є безпідставним.

Також суд зазначає, що Верховний Суд у постановах від 31.05.2019 у справі №813/1041/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 82119242) та від 28.03.2019 у справі №813/1259/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 80807273) зазначив, що реалізація підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України передбачає необхідність наведення податковим органом у змісті запиту конкретних порушень, вчинених платником податків, а не лише вживання загальних формулювань та суто посилання на норми податкового законодавства.

Крім того, з метою застосування такого підходу необхідно, щоб зі змісту спірного наказу вбачалося за можливе ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу, а не юридичну для призначення відповідної перевірки, тобто конкретні обставини податкового правопорушення.

Дослідивши зміст наказу Головного управління ДФС у Київській області від 11.07.2019 №1462, судом встановленого, у вказаному документі відсутня будь-яка інформація щодо фактичних підстав проведення перевірки, зокрема, що свідчить про неналежне оформлення спірного наказу. Так, у наказі не вказано про ненадання позивачем відповіді на запит контролюючого органу (п.п.78.1.1); не вказано, які саме податкові декларації, розрахунки, звіти про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, не подано платником податків в установлений законом строк, як і не зазначено, що подання такої звітності позивачем передбачено законом (п.п.78.1.2); не вказано про отримання контролюючим органом інформації про ухилення податковим агентом від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати, пасивних доходів, додаткових благ, інших виплат та відшкодувань, що підлягають оподаткуванню, у тому числі внаслідок неукладення платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом, а також здійснення особою господарської діяльності без державної реєстрації (п.п.78.1.13).

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У вказаній конституційній нормі втілений принцип законності, додержання якого направлено на недопущення свавілля в органах державної влади та місцевого самоврядування та який передбачає, перш за все, прийняття суб`єктами владних повноважень законних актів, тобто певної форми актів, виданих у визначеному порядку компетентними органами в межах їх повноважень.

У даній справі матеріали справи свідчать про відсутність правових підстав для прийняття відповідачем наказу від 11.07.2019 №1462, а також про його неналежне оформлення в частині відсутності у тексті документа інформації про фактичні підстави проведення позапланової документальної перевірки.

Стаття 55 Конституції України визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Право на судовий захист відображене і у частині першій статті 5 КАС України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно, у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 КАС України.

У постанові від 21.02.2020 у справі №826/17123/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 87929522) судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Така правова позиція відповідає завданням та основним засадам адміністративного судочинства, закріпленим у статті 2 КАС України.

Отже, за правовим висновком Верховного Суду процедурним порушенням порядку проведення податкової перевірки суди повинні надавати правову оцінку у першу чергу.

При цьому, щодо вимоги про визнання протиправним та скасування наказу, яка заявлена як самостійний предмет позову, судова палата Верховного Суду у вищевказаній справі зазначила таке:

«Пунктом 19 частини першої статті 4 КАС України визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі № 3/35-313 вказано, що «…за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.»

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акту індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Отже, у разі якщо контролюючим органом була проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження після допуску платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки не є належним способом захисту права платника податків, оскільки наступне скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки».

За таких обставин, згідно з правовим висновком Верховного Суду, процедурні порушення, допущені контролюючим органом під час призначення перевірки (зокрема, щодо неправомірного прийняття наказу про призначення перевірки), можуть бути підставою для скасування у судовому порядку рішень контролюючого органу, прийнятих за наслідками такої перевірки.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною шостою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Під час розгляду цієї справи судом будо встановлено недотримання відповідачем процедури призначення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача.

У свою чергу, недотримання контролюючим органом вимог чинного законодавства щодо призначення документальної позапланової невиїзної перевірки з питань, що стали предметом оскарження, з огляду на вищевказаний правовий висновок Верховного Суду, призвело до звуження прав позивача як платника податків, та, як наслідок, вимагає повного перегляду результатів відповідної перевірки та скасування прийнятих за її результатами податкових повідомлень-рішень, рішення та вимог про сплату боргу (недоїмки).

При цьому, суд не вбачає підстав для дослідження суті виявлених контролюючим органом порушень, про які вказано в акті від перевірки від 01.08.2019 №686/10-36-13-03/НОМЕР_1, оскільки, в даному випадку, встановлення судом допущених відповідачем порушень процедури призначення перевірки є достатньою самостійною підставою для визнання протиправними та скасування документів, прийнятих на підставі висновків такої перевірки. Дана позиція відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному у вищевказаній постанові від 21.02.2020 у справі №826/17123/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 87929522).

У той же час, приймаючи до уваги вищевказаний правовий висновок Верховного Суду щодо того, що оскарження наказу про призначення перевірки після її проведення не є належним способом захисту права платника податків, оскільки наступне скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, позовні вимоги про:

- визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Державної податкової служби у Київській області №1462 від 11.07.2019 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) за період з 01.12.2012 року по 31.12.2018 року з метою перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних податків та зборів при отримані доходу від здійснення діяльності, пов`язаної з будівництвом та продажем об`єктів нерухомого майна;

- визнання протиправними дій Головного управління Державної податкової служби у Київській області з проведення перевірки на підставі наказу №1462 від 11.07.2019 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) за період з 01.12.2012 року по 31.12.2018 року з метою перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних податків та зборів при отримані доходу від здійснення діяльності, пов`язаної з будівництвом та продажем об`єктів нерухомого майна, на підставі якої складений акт перевірки №686/10-36-13-03/НОМЕР_1 від 01.08.2019 року.

За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч.3 ст.139 КАС України).

Як встановлено судом, позивачем за подання адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 11141,80 грн., з яких: 9605,00 грн. - за позовні вимоги майнового характеру, а 1536,80 грн. - за дві вимоги немайнового характеру. Даний факт підтверджується квитанціями від 23.12.2019 №ПН10148 на суму 768,40 грн., від 23.12.2019 №ПН10147 на суму 9605,00 грн. та від 08.01.2020 №24641285 на суму 768,40 грн., оригінали яких містяться в матеріалах справи (т.1. а.с.75-77).

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, а саме: задоволення лише вимог майнового характеру, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 9605,00 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у Київській області.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 26.09.2019 №, від 26.09.2019 №, від 26.09.2019 №, від 26.09.2019 № від 26.09.2019, від 26.09.2019 № та від 26.09.2019 №.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Київській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 26.09.2019 №.

4. Визнати протиправними та скасувати вимоги Головного управління ДПС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) від 26.09.2019 №Ф- та від 06.12.2019 №Ф-163617-56.

5. В іншій частині в позові відмовити.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 9605,00 грн. (дев`ять тисяч шістсот п`ять грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у Київській області (ідентифікаційний код 43141377, місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5а).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Дудін С.О.