Справа № 240/8542/20
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2020-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

13 липня 2020 року м. Житомир справа № 240/8542/20

категорія 112030300

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Черноліхов С.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом, у якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо ненарахування і невиплати пенсії відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року;

- зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до статті 50, пенсію по інвалідності, передбачену статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», підвищення до пенсії як дитині війни на підставі статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою судді від 10 червня 2020 року вказана позовна заява була залишена без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску, викладеної із врахуванням статті 167 КАС України.

На виконання вимог вказаної ухвали ОСОБА_1 подала заяву, в якій просить поновити строк звернення до суду, посилаючись на частину 2 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і на постанову Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №646/6250/17. Разом з тим позивач зазначає, що про порушення своїх прав дізналася з відмови відповідача від 20 березня 2020 року № 2321-1363/М-02/8-0600/20, тому строк звернення до суду нею пропущено не було.

Розглянувши вказану заяву, суд дійшов наступного висновку.

Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із абзацом першим частини другої статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У частині третій статті 122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зауважує, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (Постанова Верховного Суду від 17 липня 2018 року у справі № 521/21851/16-а).

В заяві про поновлення строку звернення позивач зазначає, що про порушення своїх прав дізналася 20 березня 2020 року з відмови відповідача у виплаті підвищення до пенсії відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року.

Суд акцентує увагу на тому, що пенсія є щомісячним платежем, а про її отримання, в меншому розмірі, ніж передбачено законом, позивач повинна була дізнатися, отримуючи таку виплату за відповідний місяць. Однак, ОСОБА_1 своєчасно не скористалася своїм правом на звернення до суду за судовим захистом, а звернулась до суду після спливу 6 років від початку періоду заявлених нею до захисту вимог.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач звернувшись 06 червня 2020 до суду з позовними вимогами за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року, пропустила строк звернення до суду, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин такого пропуску.

Отже, в контексті наведеного, суд зазначає, що факт звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок та виплату пенсії у березні 2020 року не змінює моменту, з якого остання повинна була дізнатись про порушення своїх прав. Вказана дата свідчить лише про час, коли позивач почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Враховуючи викладене, судом не встановлено наявності поважних причин, за яких позивач не могла звернутися до адміністративного суду в межах визначеного законодавством строку.

Будь-яких істотних і вагомих причин пропуску строку звернення до суду, які б непереборно перешкоджали позивачу звернутись до суду або надавали б суду підстави обчислювати строк звернення до суду з іншої дати та вважати строк звернення до суду непропущеним або пропущеним, але з поважних причин, ні позовна заява, ні заява про поновлення пропущеного строку не містять.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на частину 2 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки наведена стаття передбачає виплату без обмеження строком саме нарахованої, але не виплаченої пенсії, у даній справі позивач просить здійснити таке нарахування, що не підпадає під правове регулювання вказаної норми Закону.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, за сукупністю наведених обставин, враховуючи, що адміністративний позов поданий після закінчення строків, установлених законом для його подання, суд не визнав причини такого пропущення поважними, а тому позовна заява ОСОБА_1 підлягає поверненню.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду, у строк та в порядку, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Черноліхов