Справа № 540/1330/20
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2020-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/1330/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Хом`якової В.В., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Генічеської міської ради Генічеського району про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Генічеської міської ради Генічеського району, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Генічеської міської ради щодо ненадання публічної інформації за запитом від 16.04.2020 року;

- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Генічеської міської ради щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит на інформацію;

- зобов`язати Виконавчий комітет Генічеської міської ради розглянути запит від 16.04.2020 про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Генічеськ вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд;

- визнати вчинення порушення відповідачем - Виконавчим комітетом Генічеської міської ради щодо ОСОБА_1 ч.1 ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

- стягнути з Виконавчого комітету Генічеської міської ради судові витрати пов`язані з розглядом справи в сумі 17,00 грн. на користь ОСОБА_1 .

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що 16.04.2020 року звертався до Виконавчого комітету Генічеської міської ради із запитом про надання публічної інформації, в якому просив надати інформацію про наявність на території м. Генічеськ вільних земельних ділянок, які можуть бути використані під забудову житлового будинку, господарських будівель і споруд. Позивач зазначає, що на свій запит не отримав впродовж п`яти днів з дня отримання запиту жодної відповіді про надання інформації. За переконанням позивача, право особи на доступ до публічної інформації включає в себе не тільки право на отримання відповідної інформації, а й право на своєчасність її отримання. Відтак, вважаючи свої права порушеними, шляхом не надання розпорядником публічної інформації, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 29.05.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач подав 16.06.2020 відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач не погоджується з позовною заявою та вказує, що у п`ятиденний строк розглянув запит позивача і надіслав відповідь поштою. Так, до міськвиконкому запит на отримання публічної інформації від позивача надійшов 21 квітня 2020 року за вхідним номером №12. Виконавець, а саме спеціаліст І категорії відділу із земельних питань та землеустрою отримала запит 21 квітня 2020 року. Враховуючи те, що Генічеською міською радою не проведено інвентаризацію земель міста Генічеськ, в міськвиконкомі відсутня інформація про наявність вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову та не внесених до містобудівного та державного земельного кадастрів. У зв`язку з чим, міськвиконком не має можливості надати відповідь на запит. Тому, одразу ж, у найкоротший термін, а саме наступного робочого дня, вже 22 квітня 2020 року було складено відповідь на ім`я позивача. 22 квітня 2020 року простим листом за використання послуг АТ «Укрпошта» направлена відповідь позивачу, про що, в свою чергу, є відповідний запис у журналі реєстрації запитів публічної інформації. Крім того, відповідач зазначає, що в даному конкретному випадку у нього відсутня запитувана інформація та у жодних інших суб`єктів владних повноважень, куди б можливо було перенаправити запит, запитувана інформація також відсутня. Відтак, жодним чином відповідач своїми діями не спричинив погіршення стану позивача чи порушив би права, свободи та інтереси останнього.

Дослідивши матеріали справи та наявні докази у ній, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю II групи, що підтверджується наявним в матеріалах справи посвідченням серії НОМЕР_1 .

16.04.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Виконавчого комітету Генічеської міської ради із запитом про надання публічної інформації, в якому просив надати інформацію про наявність на території м. Генічеськ вільних земельних ділянок, які можуть бути використані під забудову житлового будинку, господарських будівель і споруд.

ОСОБА_1 зазначає, що на свій запит не отримав впродовж п`яти днів з дня отримання запиту Виконавчим комітетом Генічеської міської ради жодної відповіді про надання інформації.

Виконавчий комітет Генічеської міської ради, в свою чергу, заперечує факт ненадання відповіді на запит та зазначає, що у п`ятиденний строк розглянув запит ОСОБА_1 і надіслав відповідь простою поштою 22.04.2020 (на запит за вх. № 12 від 21.04.2020). Також, ВК Генічеської міської ради повідомив, що міськвиконком не має можливості надати відповідь на запит за відсутністю відповідної інформації, оскільки Генічеською міською радою не проведено інвентаризацію земель міста Генічеськ, що можуть бути використані під забудову та не внесених до містобудівного та державного земельного кадастрів.

Не погоджуючись із такою відповіддю, вважаючи її фактично не наданою та не деталізованою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд застосовує наступні норми законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VІ, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. .

Згідно п.1 ст. 10 Конвенції кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств.

Згідно ч.1 ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації", публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Стаття 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначає, що право на доступ до публічної інформації гарантується: обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації", доступ до інформації забезпечується, серед іншого, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно ч. 1 статті 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації", запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Згідно п.1 ч.1 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

У відповідності до п.6 ч.1 ст. 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Отже, з правового аналізу вказаних норм слід розуміти, що публічна інформація зберігається у суб`єкта, розпорядника інформації в зафіксованому вигляді будь-якими засобами, на будь-яких носіях та створена ним в процесі своїх обов`язків.

Як вбачається із змісту листа-запиту позивача від 16.04.2020, він відповідав критеріям запиту на публічну інформацію, передбаченим статтею 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

За приписами статті 33 Закону України "Про місцеве самоврядування", до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад, організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою, здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою.

Відповідно до частини 5 статті 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", уповноважені органи з питань містобудування та архітектури і центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, забезпечують відкритість, доступність та повноту інформації про наявність на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці земель державної та комунальної власності, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову, про наявність обмежень і обтяжень земельних ділянок, містобудівні умови та обмеження в містобудівному і державному земельному кадастрах.

До моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації або відповідний місцевий орган виконавчої влади зобов`язані надавати за запитами фізичних та юридичних осіб письмову інформацію про наявність земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову.

Аналізуючи наведені приписи статті 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" і статті 33 Закону України "Про місцеве самоврядування", суд приходить до висновку, що саме виконавчий комітет Генічеської міської ради зобов`язаний володіти інформацією про земельні ділянки комунальної або державної форми власності, не надані у користування, що можуть бути використані громадянами під забудову. Більше того, виконавчий комітет також залишається розпорядником цієї інформації після її внесення до містобудівного та державного земельного кадастрів, якщо вона є у його фактичному володінні. Відтак, виконавчий комітет Генічеської міської ради був зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит. Наведений висновок узгоджується із викладеним в постанові Верховного Суду від 07 лютого 2020 року в справі №127/13810/17.

В матеріалах справи наявний лист-відповідь ВК Генічеської міської ради на запит Андарака О.М., який не підписаний міським головою. Суд, також, критично ставиться до доводів відповідача щодо факту надіслання відповіді на запит саме 22.04.2020, оскільки через надсилання відповіді простою поштою неможливо простежити її поштовий перебіг.

Крім того, суд звертає увагу, що, відповідно до ч.1 ст. 122 Земельного Кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Статтею 83 Земельного кодексу України визначено категорії земель, які перебувають у комунальній власності.

Так, згідно ч.1 та ч.2 цієї статті, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають:

а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності;

б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

У відповідності до п."а" ч.5 ст. 83 Земельного кодексу України, територіальні громади набувають землю у комунальну власність у разі передачі їм земель державної власності.

Враховуючи наведене, відповідач є розпорядником запитуваної інформації щодо наявності вільних земельних ділянок комунальної власності у місті Генічеськ, які можуть бути використані для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а також і земель на території міста, в тому числі, які не є сформованими.

Крім того, як встановлено судом, відповідач на запит позивача фактично навіть не скерував його до інших органів, сформувавши при цьому не конкретизовану, без будь-яких правових посилань, позицію "щодо відсутності інформації".

На підставі статті 7 Закону України "Про інформацію", ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Суд вважає за необхідне зазначити, що Закон України "Про доступ до публічної інформації" забезпечує два шляхи доступу до інформації: шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації і надання інформації за запитами на інформацію. Отже, відповідачі не звільняються від обов`язку надати публічну інформацію на запит позивача.

В той же час, законодавством передбачено, якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (п.4 ст. 20 Закону "Про доступ до публічної інформації"). А відповідно до ч.4 ст. 20 Закону, у разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк в межах граничних норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно.

Ст. 23 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачає, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити, зокрема, відмову в задоволенні запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації.

Відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень: 1) ненадання відповіді на запит; 2) ненадання інформації на запит; 3) безпідставна відмова у задоволенні запиту на інформацію; 4) неоприлюднення інформації відповідно до статті 15 цього Закону; 5) надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації; 6) несвоєчасне надання інформації; 7) необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом; 8) нездійснення реєстрації документів; 9) навмисне приховування або знищення інформації чи документів.

За таких обставин, враховуючи зміст запиту та відповіді на нього, статус виконавчого комітету Генічеської міської ради, як розпорядника запитуваної публічної інформації у цих спірних правовідносинах, суд зазначає, що відповідачем не було виконано вимоги п.6 ч.1 ст.14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" та не надано достовірної, точної та повної інформації на запит ОСОБА_1 від 16.04.2020. Така поведінка відповідача, на переконання суду, є протиправними діями, а не бездіяльністю.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Згідно з Конвенцією, свобода вираження поглядів і отримання інформації є практично необмеженою. Держава може на законній підставі обмежувати це право тільки в тому випадку, коли дотримані умови, зазначені в п.2 ст. 10. Якщо ж ці умови не задоволені, втручання з боку органів державної влади в право на свободу висловлювань є порушенням Конвенції.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Леандер против Швеции (Leander v. Sweden)» від 26.03.1987 р. зокрема зазначив, що свобода одержувати інформацію не передбачає права доступу до конфіденційної інформації, однак стаття 10 зобов`язує державу не обмежувати доступ до вже наявної інформації.

Стаття 17 ЗУ від 23.02.2006 р. № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З урахуванням наведеного, суд вбачає порушення відповідачем ч.1 ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Разом з тим констатація порушення відповідачем приписів Конвенції не є в даному випадку найбільш ефективним способом відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин даної справи. Зобов`язання відповідача повторно розглянути запит від 16.04.2020 ОСОБА_1 про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Генічеськ вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд, є достатнім засобом захисту порушених прав позивача.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене та встановлені обставини справи, які перевірені зібраними доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Також, згідно ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 132 КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 138 КАС України, розмір витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою справи до розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не додано до позову договорів, рахунків та інших доказів, які б підтверджували факт понесення ним судових витрат, пов`язаних з розглядом справи (витребуванням доказів) саме з у розмірі 17 грн. Відтак, відсутні підстави задля стягнення з відповідача-1 згаданих витрат.

Інші судові витрати по справі відсутні.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправними дії Виконавчого комітету Генічеської міської ради щодо ненадання публічної інформації за запитом від 16.04.2020 року та щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит на інформацію.

Зобов`язати Виконавчий комітет Генічеської міської ради () повторно розглянути запит від 16.04.2020 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Генічеськ вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд, в порядку та строки, передбачені Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Хом`якова

кат. 102010000