Справа № 420/3501/20
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2020-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3501/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛПРОМПРОЕКТ» (вул. Південна,26,м. Одеса, 65091) до Одеської митниці Держмитслужби (вул. Івана та Юрія Лип,21-а, м. Одеса, 65078) про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛПРОМПРОЕКТ» (далі - ТОВ «ЕЛПРОМПРОЕКТ») звернулось до суду з адміністративним позовом (а.с.75-88) до Одеської митниці Держмитслужби, в якому позивач просить скасувати рішення про корегування митної вартості товарів №UA500070/2020/000046/2 від 09.04.2020 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, в митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № UA500070/2020/00196.

Позивач зазначив, що ним 23.01.2020 року укладений з «ELMA ISTANBUL ТАМ ELEKTRIK EKIPMANLAR1 SAN. VE TIC LTD. STI.», Туреччина (далі Постачальник) зовнішньоекономічний контракт № ЕРР/23012020 про поставку продукції, зокрема кабелю типу (N) A2XSE(F) 3X300rm/50 20/3/35 TV, виробництва "VATAN KABLO METAL ENDUSTRI VETIC.A.S.", Туреччина, кількістю 3600,00 метрів, вартістю 93 981,60 Євро, з урахуванням транспортування до місця поставки та вартості тари барабанів). За умовами Контракту умови поставки: DAP Україна, м. Чорноморськ, будівельний майданчик ТОВ «ЕЛПРОМПРОЕКТ». Кількість та вартість Товару була узгоджена в Специфікації №1 до Контракту.

26.03.2020 року Постачальник в Туреччині здійснив митне оформлення експорту товару в Україну, 01.04.2020 року товар прибув на Одеську митницю, у зв`язку з чим ТОВ «ЕЛПРОМПРОЕКТ» складено ЕМД UA 500070/2020/211812.

Митна вартість товару визначена за ціною Контракту (за основним методом) на рівні 93 981.60 Євро, що станом на дату оформлення ЕМД за курсом Євро складало 2 779 618,60 грн. Виходячи з зазначеної вартості товару були розраховані та здійснені митні платежі. Всі документи у підтвердження митної вартості товару були надані у відповідності до вимог МКУ.

Проте, не дивлячись на те, що до декларації було додано документи, які були достатніми для визначення митної вартості товару та завершення митного оформлення, відповідач 07.04.2020року сформував йому повідомлення з вимогою надати протягом 10 календарних днів (за наявності) додаткові документи.

08.04.2020 року відповідачу надані додаткові документи, проте 09.04.2020 року відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів UA500070/2020/000046/2 та складено Картку відмови в прийнятті митної декларації ЕМД № UA500070/2020/211812 від 01.04.2020р, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA500070/2020/00196 та зобов`язано скласти нову ЕМД.

Зазначеним Рішенням митну вартість товару скориговано до рівня 3,80 доларів США за 1 кг на підставі відомостей з Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄІАС), внаслідок чого митна вартість товару на думку відповідача склала 4780198,26грн, відповідно збільшені митні платежі. Позивач для випуску товару сплатив митні платежі за скорегованою вартістю, але вважає вказане рішення протиправним, безпідставним та таким, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним на виконання вимог ст.53 МКУ надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені ч.2 цієї статті. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.4,5 ст. 58 МКУ.

Крім того, ТОВ «ЕЛПРОМПРОЕКТ» додатково подало запитувані митним органом документи, які обґрунтовано свідчать про ціну договору тому митну вартість товарів слід було визначати за першим методом.

Позивач не заперечує, що відповідно до норм МКУ митні органі мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості товару, але ці повноваження повинні здійснюватися у спосіб, визначений законом, зокрема витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадках якщо подані декларантом документи (за визначеним ч.2 ст. 53 МК України): - містять розбіжності (такі розбіжності впливають на числові значення митної вартості); - не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; - не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому такі сумніви щодо митної вартості товару можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, тощо.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Відтак, з аналізу ч. 1 ст. 55 та частини 6 ст. 54 МК України слідує, що правовою підставою для винесення рішення про коригування митної вартості є наявність у митного органу обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Посилання відповідача на обставини щодо опрацювання даних автоматизованої системи аналізу та управління ризиками не є правовою підставою, визначеною ч. 1 ст. 55 МКУ, для коригування митної вартості.

Позивач стверджує, що з наданих ним документів - декларацій, контракту, специфікації, платіжних документів, експертного висновку, листів виробника Товару - в зазначених документах повністю співпадає: найменування, маркування, кількість, вартість товару, а також є вся необхідна інформація, яка в сукупності дозволяє застосувати основний метод, оскільки містить всі необхідні дані про кількісні, якісні та вартісні характеристики Товару. Під кількістю товару розуміється всі відомості, що стосується контрактної та митної кількості Товару - це кількість у метрах, зазначена в контракті (та МД), а також вага вантажу (брутто та нетто), зазначені в митних деклараціях Постачальника та ТОВ «ЕЛПРОМПРОЕКТ», при цьому ці відомості повністю співпадають та не мають розбіжностей. Зокрема в контракті та Специфікації до Контракту, а також в МД ТОВ «ЕЛПРОМПРОЕКТ» зазначено що кількість товару у метрах складає 3640,00 метрів. В контракті, Специфікації, МД Постачальника, МД ТОВ «ЕЛПРОМПРОЕКТ» співпадають повне найменування та артикул Товару, вага брутто, нетто, вартість за контрактом найменування виробника, кількість тари (барабанів). В МД Постачальника та МД ТОВ «ЕЛПРОМПРОЕКТ» повністю співпадають реквізити інвойсу, на підставі якого ТОВ «ЕЛПРОМПРОЕКТ» здійснювались платежі за Контрактом на користь Постачальника.

Позивач звертає увагу на те, що відповідно до платіжних документів зазначена в Контракті та відповідно в МД Постачальника та МД ТОВ «ЕЛПРОМПРОЕКТ» вартість Товару була сплачена повністю, а посилання відповідача про те, що в платіжних документах (свіфтах) немає найменування та кількості товарів, не є безумовною та беззаперечною підставою для сумнівів щодо правильності зазначення митної вартості Товару ТОВ «ЕЛПРОМПРОЕКТ», тим більш, що за умовами Контракту поставка Товару здійснюється Постачальником лише після здійснення оплати 100% вартості Товару за Контрактом, отже сам факт поставки свідчить про виконання ТОВ «ЕЛПРОМПРОЕКТ» умов Контракту щодо оплати саме цього Товару, що зазначений в МД Постачальника та МД ТОВ «ЕЛПРОМПРОЕКТ».

Крім того, вартість товару за Контрактом та фактична вартість, що сплачена ТОВ «ЕЛПРОМПРОЕКТ» та підтверджена платіжними документами повністю ідентичні, що доводить, що інших платежів, які впливають на митну вартість товару та мають додаватись до неї для означення розміру митних платежів, ТОВ «ЕЛПРОМПРОЕКТ» не здійснювалось.

Позивач вважає, що посилання відповідача на те, що в доданих до митного оформлення Товару документах відсутні дані щодо вартості тари, яка на думку відповідача є в даному випадку складовою митної вартості товару та має бути додана до його вартості під час митного оформлення є неспроможними та ґрунтуються на перекручуванні та підтягуванні змісту окремих положень МКУ, оскільки відповідно до пп. в) п. 2 ч. 10 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки. К той же час за умовами Контракту вартість тари включена у вартість товару.

В обґрунтування своїх доводів щодо неправомірності прийнятого відповідачем рішення позивач також зазначив, що вартість товару у Контракті визначена виходячи з вартості одного метру, а не кілограму, при цьому валюта Контракту - Євро. Тому коригування із розрахунку вартості виходячи з кількості кілограмів та долару США, спираючись на знеособлений Товар, умови ввезення якого не відомі, є маніпуляцією відповідача.

Позивач також вважає, що додатковим доказом правильності митної вартості товару є експертний висновок від 02.04.2020р. №20-05/04-20.

Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Як вбачається з Рішення, єдиною підставою для коригування митної вартості товарів слугувала інформація з електронної бази даних ЄАІС ДФС України щодо митного оформлення ідентичних товарів з вищим рівнем митної вартості.

Однак формально нижчий рівень митної вартості імпортованого ТОВ «ЕЛПРОМПРОЕКТ» товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

При прийнятті Рішення відповідачем використано виключно інформацію, отриману з бази ЄАІС, при цьому є посилання на використання цінової інформації ЕМД від 03.12.2019 №UА100110/2019/792826. Проте база ЄАІС ДМСУ офіційно не опублікована і при отриманні декларантом рішення про коригування митним органом вартості товару неможливо перевірити, з`ясувати та упевнитись в тому, що рішення є обґрунтованим, мотивованим та законним. Також Верховний Суд вказував, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

З огляду на викладене відповідач при здійсненні митного контролю мав діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті ним відповідних рішень.

Ухвалою суду від 27.04.2020 року позов залишений без руху та наданий строк для усунення недоліків (а.с.67-69).

Ухвалою суду від 18.05.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження по справі, вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.156-158).

Представник відповідача надав до суду відзив на позов (а.с.164-170), в якому просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що відповідно до ч.1 ст. 54 МКУ контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, а декларант згідно з ч.1 ст.53 МКУ одночасно з митною декларацією подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів визначений у ч.2 ст. 53 МКУ.

Декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару №1 "1.Кабель електричний з алюмінієвими провідниками" до Одеської митниці подано митну декларацію (МД) №UA500070/2020/211882 від 01.04.2020 року. Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією №UA500070/2020/211882 від 01.04.2020 позивачем подані зовнішньоекономічний договір (із додатками) від 23.01.2020 №ЕРР/23012020, рахунок-фактура (інвойс) від 26.03.2020 року №ELM015, банківські платіжні документи та інші товарно-супровідні документи.

Наказом ДФС від 11.09.2015 №689 затверджені Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України (далі - Методичні рекомендації № 689).

Пунктом 8 розділу 2 вказаних Методичних рекомендацій передбачено, що у випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин 3,4 ст.53 здійснює запит додаткових документів. У випадках передбачених ч.6 ст. 54 Кодексу та ч.1 ст. 55 Кодексу посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, рішення про коригування митної вартості товарів.

Також під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів за митною декларацією №UA500070/2020/211882 від 01.04.2020р було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності,наявні ознаки підробки, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей підтверджуючих числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: у наданих до митного оформлення документах відсутні відомості щодо суми складової митної вартості товару (вартість упаковки), внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; у наданому до митного оформлення інвойсі від 26.03.2020 №ELM015 відсутнє посилання на зовнішньоекономічний договір поставки 23.01.2020 №ЕРР/23012020, що унеможливлює співставлення заявленої поставки товарів до зовнішньоекономічного договору поставки від 23.01.2020 №ЕРР/23012020; у наданому до митного оформлення копії експортної декларації країни відправлення від 26.03.2020 року №20341300ЕХ214263 відсутнє посилання на зовнішньоекономічний договір від 23.01.2020 №ЕРР/23012020, що унеможливлює співставлення заявленої митної вартості товарів до зовнішньоекономічного договору поставки.

На підставі ч.3 ст.53 МКУ декларанту направлена вимога про надання додаткових документів.

Декларант подав додаткові документи листи «ELMA ISTANBUL» та "VATAN KABLO METAL ENDUSTRI VETIC.A.S.". однак вони не містять необхідної інформації.

У відповідності до ч.2 ст. 55 МКУ Одеською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості №UA500070/2020/000046/2 від 09.04.2020 року.

З метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості з урахуванням інформації, яка наявна в митному органі, між декларантом та Одеською митницею Держмитслужби були проведені консультації шляхом обміну електронними повідомленнями, що наявний запис у рішенні про коригування митної вартості товарів.

Представник відповідача у відзиві наводить мотиви неможливості застосування інших методів визначення митної вартості товару ніж шостий.

Представник вважає, що Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття оскаржуваних рішень діяла у відповідності до вимог законів їх нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Позивач надав до суду відповідь на відзив (а.с.147-162), в якій зазначив, що він не згодний з позицією відповідача, викладеною у відзиві та зазначив, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав достатніх та беззаперечних доказів та не наведені беззаперечні аргументи в обґрунтування правомірності та законності прийнятого ним рішення.

На думку представника позивача висновок відповідача, викладений в п. 1) відзиву є формальною спробою приховати незаконні дії, оскільки документи про вартість пакування мають надаватись декларантом виключно у випадках, коли пакування: є додатковою, окремо виділеною в контракті складовою вартості контракту, яка разом з ціною товару формує його загальну контрактну вартість, при цьому закон висуває конкретні вимоги щодо таких складових митної вартості - не включення вартості пакування до фактично сплаченої або такої, що підлягає сплаті ціни товару. ТОВ «ЕЛПРОМПРОЕКТ» здійснило сплату вартості пакування в складі ціни товару за зовнішньоекономічним контрактом №ЕРР/23012520 від 23.01.2020року. Отже постачальником ціна пакування при визначенні контрактній вартості товару окремо не виділена і фігурує виключно у внутрішній бухгалтерській документації постачальника товару з собівартості, і вартість складових собівартості товару є конфіденційною інформацією постачальника.

Необґрунтованим є посилання Одеської митниці на відсутність у наданому позивачем до митного оформлення інвойсі від 26.03.2020року на зовнішньоекономічний договір №ЕРР/23012020 від 23.01.2020року, що на думку відповідача унеможливлює співставлення заявленої поставки товарів до зовнішньоекономічного договору, оскільки таке співставлення здійснюється не лише на підставі інвойсу, а за сукупністю наданих декларантом документів на товар, що піддягає митному оформленню.

Інвойс - документ, що надається продавцем покупцеві та містить перелік товарів,їх кількість і ціну, за якою вони поставлені покупцеві, формальні особливості товару (колір, вага ті інші), умови поставки і відомості про відправника та одержувача. Виписка інвойсу свідчить про те, що (крім випадків, коли постачання здійснюється по передоплаті) у покупця з`являється обов`язок оплати товару відповідно до зазначених умовами, а також про те, що товар відвантажено відповідно до умов поставки.

Представник позивача звертає увагу на те, що затвердженої форми інвойсу та імперативних вимог щодо його заповнення діючим законодавством не передбачено.

Відсутність в інвойсі вказівки на реквізити зовнішньоекономічного договору,з урахуванням аналізу змісту всіх інших документах в їх сукупності, само по собі не може бути підставою для висновку про неможливість ідентифікації інвойсу з поставкою товару, якщо така ідентифікація може бути проведена на основі інших документів, доданих на підтвердження митної вартості товару, а позивачем було додано достатньо інших документів, якими в повній мірі підтверджено числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни товару та її оплати позивачем.

Представник позивача стверджує, що аналіз положень ч.3 ст.53 МКУ свідчить про те, що праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів наданих декларантом разом із митною декларацією, та наявність підстав зазначених у ч.3 ст.53 МКУ. Між тим, є очевидним, що надані документи не містять розбіжностей щодо кількісних та вартісних характеристик товару, не мають ознак підроблення, та наданих документів цілком достатньо для визначення митної вартості товару за першим методом (контрактна вартість).

Справу розглянуто у письмовому провадженні.

Судом встановлено, в ході здійснення зовнішньоекономічної діяльності 23.01.2020 року позивачем (покупець) укладений з «ELMA ISTANBUL ТАМ ELEKTRIK EKIPMANLAR1 SAN. VE TIC LTD. STI.», Туреччина (далі Постачальник) зовнішньоекономічний контракт № ЕРР/23012020 про поставку продукції, зокрема кабелю типу (N) A2XSE(F) 3X300rm/50 20/3/35 TV, виробництва "VATAN KABLO METAL ENDUSTRI VETIC.A.S.", Туреччина, кількістю 3600,00 метрів (а.с.21-31).

Згідно з п.2 договору ціни на продукцію договірні, узгоджуються сторонами у специфікаціях по Договору, розуміються на умовах DAP Україна, м. Чорноморськ (Правила Інкотермс в редакції 2020 року), якщо інше місце поставки не буде узгоджено Сторонами у відповідній специфікації до Договору, та включає витрати на виготовлення, вартість упаковки, транспортування продукції до названого покупцем пункту призначення, витрати на страхування та експертне митне оформлення. Ціна Договору складається з загальній вартості всіх фактично поставлених за накладними партій продукції за цим Договором. Валюта Договору Євро (ЕUR).

Відповідно до додаткової угоди та специфікації повинна відбутися поставка товару кабелю у кількості 3640м по ціні за од 23,94 (всього 87141,60 Євро), транспорт 6840, загальна вартість DAP Україна, м. Чорноморськ 93 981,60 Євро (а.с.33).

Відповідно до зазначеного контракту в Україну прибула партія вантажу. Позивач 01.04.2020 року здійснив декларування зазначеного товару, який ввезений в Україну за МД №UA500070/2020/211882. Митна вартість товару відповідно до ст.266 Митного кодексу України визначена за першим методом: за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) відповідно до Інвойсу, надані інші документи відповідно до вимог ч.2 ст.53 МКУ, автотранспортні накладні, пакувальні листи, банківські платіжні документи, сертифікат походження товару, зовнішньоекономічний договір з доповненнями до нього.

Проте відповідачем прийняте рішення про корегування митної вартості товарів №UA500070/2020/000046/2 від 09.04.2020 року.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів від 09.04.2020 року зазначено, що подані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки та не містять всіх відомостей підтверджуючих числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

1) відповідно до п.2 ч.10 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) у наданому до митного оформлення інвойсі від 26.03.2020 №ELM015 відсутнє посилання на зовнішньоекономічний договір поставки 23.01.2020 № ЕРР/23012020, що унеможливлює співставлення заявленої поставки товарів до зовнішньоекономічного договору поставки від 23.01.2020 № ЕРР/23012020

3) у наданому до митного оформлення копії експортної декларації країни відправлення від 26.03.2020 року №20341300ЕХ214263 відсутнє посилання на зовнішньоекономічний договір від 23.01.2020 №ЕРР/23012020, що унеможливлює співставлення заявленої митної вартості товарів до зовнішньоекономічного договору поставки.

Позивачу направлено вимогу про надання (за наявності) протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткових документів.

Позивачем надані додатково листи «VATAN KABLO METAL ENDUSTRI VE TIC.A.S» та «ELMA ISTANBUL», відносно яких у оскаржуваному рішенні зазначено, що вказані листи «VATAN KABLO METAL ENDUSTRI VE TIC.A.S» від 06.04.2020року є знеособленим є повідомленням загального інформативного характеру про товари, ціну, виробника та жодним чином не містить інформації щодо виконанню зовнішньоекономічного договору поставки від 23.01.2020, інвойсу відносно товарів заявлених декларантом; світи не є бухгалтерськими документами не містять інформації щодо складових митної вартості товарів заявлених декларантом.

Одеська митниця приймаючи рішення прийняла Рішення про коригування митної вартості товарів визначила їх митну вартість резервним методом, з роз`ясненням декларанту у разі незгоди з вказаним рішенням права на його оскарження, а також права на випуск товарів у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Також позивачу видана картка відмови в прийнятті митної декларації, в митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № UA500070/2020/00196.

Позивач вважаючи рішення відповідача неправомірними звернувся до суду про визнання протиправними та скасування рішень відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів та зборів.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п.23,24 ст.4 МК України митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст.53 МК України визначений перелік документів, які декларант подає митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення. Такими документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений в даній нормі закону.

Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткових документів лише при наявності визначених законом підстав, чітко зазначених в ч.3 ст.53 МКУ (розбіжності у документах, ознаки підробки документів, або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів від 09.04.2020 року зазначено, що подані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки та не містять всіх відомостей підтверджуючих числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Проте жодного належного та допустимого доказу, що надані позивачем документи для містять розбіжності або в них наявні ознаки підробки відповідачем не надано. Розбіжність це відсутність однаковості у документах щодо митної вартості товару.

В той же час в договорі, декларації, Інвойсі, які є основними документами, жодних розбіжностей у вартості товару не міститься.

Що стосується ознаки того, що подані документи у відповідно до переліку встановленого ч.2 ст.53 МКУ, не містять всіх відомостей підтверджуючих числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, то відповідач в оскаржуваному рішенні з цього приводу посилається на три пункти.

Зокрема, в оскаржуваному рішенні зазначено, що відповідно до п.2 ч.10 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

Суд вважає обґрунтованими доводи позивача, щодо неправомірного зазначення відповідачем вказаної обставини, оскільки в п.2 зовнішньоекономічного контракту чітко визначено, що ціни на продукцію узгоджуються сторонами у специфікаціях та включає витрати на виготовлення, вартість упаковки, транспортування продукції до названого покупцем пункту призначення, витрати на страхування та експертне митне оформлення. Таким чином, відповідно до договору вартість упаковки включена у вартість товару, якій поставлений в Україну, а тому вимога надати будь які додаткові документи щодо вартості упаковки, яка включена у вартість товару є неправомірною.

Крім того, на думку митного органу йому неможливо було здійснити співставлення заявленої поставки товарів до зовнішньоекономічного договору поставки від 23.01.2020 № ЕРР/23012020 у зв`язку з відсутністю у наданому до митного оформлення інвойсі від 26.03.2020 №ELM015 посилання на зовнішньоекономічний договір поставки 23.01.2020 № ЕРР/23012020, а також відсутністю у наданої до митного оформлення копії експортної декларації країни відправлення від 26.03.2020 року №20341300ЕХ214263 посилання на зовнішньоекономічний договір від 23.01.2020 № ЕРР/23012020.

Проте, відсутність посилання в названих документах на зовнішньоекономічний договір від 23.01.2020 №ЕРР/2301202 жодним чином не впливає на заявлену митну вартість товару за ціною договору, оскільки всі документи у сукупності дають можливість встановити кількість товару, його номенклатуру, ціну, які є ідентичними у всіх наданих документах.

Розбіжність це відсутність однаковості у документах щодо митної вартості товару.

В той же час в договорі, декларації, Інвойсі, які є основними документами, жодних розбіжностей у вартості товару не міститься, як і у його кількості та номенклатурі.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позивачем надані всі документи, які встановлені ч.2 ст.53 МКУ, для визначення митної вартості товару за основним методом та відповідачем не доведено, що в них наявні розбіжності, ознаки підробки, або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, тобто ті обставини, які можуть бути підставою для витребування додаткових документів щодо митної вартості товару.

Суд вважає, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Ціна товару була визначена позивачем згідно з умовами контракту. В той же час обставини, якими мотивоване рішення митного органу про необхідність витребування додаткових документів є необґрунтованими, оскільки надані документи у сукупності підтверджують визначену митну вартість товару позивачем (декларантом) за першим методом визначення митної вартості.

Водночас приписи МКУ зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено наявність підстав для витребування додаткових документів у позивача.

Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах (постанови ВС від 27.04.2020 року по справі №140/804/19, від 11.06.2020 року по справі №815/5464/16, від 30.04.2020 року по справі №820/231/16, від 31.03.2020 року, від 19.03. 2020 року по справі №808/4127/15

МК України встановлено, що при відсутності застережень щодо застосування основного методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу та наявності документів, перелік яких зазначений в ч.2 ст.53 МК України застосовується саме основний метод визначення митної вартості товарів.

Суд вважає обґрунтованими доводи позивача, що відповідачем не встановлено наявності жодного застереження, визначеного у ч.2 ст.58 МК України, що виключають можливість застосування основного методу визначення митної вартості товарів.

Згідно ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частинами 3,6 цієї статті визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Частиною 8 статті 57 МКУ встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, проте такі функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди з задекларованою митною вартістю, до яких відносить, зокрема, проведення консультацій та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Позивач намагаючись довести наявність всіх документів та правомірність визначення митної вартості за основним методом ціною договору подав відповідачу листи контрагентів, а також висновок експерта від 02.04.2020 року №20-05/04-2020 року щодо визначення рівня ринкової вартості вантажу позивача на умовах постачання DAP м.Чорноморськ України (згідно ІНКОТЕРМС), якій підтверджує обґрунтованість визначення митної вартості товару декларанту. Проте вказані документи не були прийняті до уваги відповідачем та ним визначена митна вартість товару за резервним шостим методом з посиланням на ЕДМ від 03.12.2019 року №UA100110/2019/792826, за якою митна вартість визначена 3,80 дол США за 1 кг нетто.

Суд вважає заслуговуючи ми на увагу доводи позивача, що відповідач не виконав свого обов`язку щодо наведення у рішенні про корегування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для корегування митної вартості за резервним методом.

Згідно з оскаржуваним рішенням про корегування митної вартості товару єдиною підставою для корегування митної вартості товару слугувала інформація з електронної бази даних ЄАІС ДФС України щодо митного оформлення схожих товарів з вищим рівнем митної вартості.

Оцінюючи вказане рішення відповідача суд вважає за необхідне застосувати правові висновки щодо застосування норм права до спірних правовідносин, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд наголошував у своїх правових висновках, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Верховний Суд вважав за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню. 25 лютого 2020 року справа №260/718/19; 27 квітня 2020 року справа №140/804/19

У постанові від 30.04.2020 року по справі №820/231/16 Верховний Суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування(якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.

Такі докази не містяться і в матеріалах даної справи №420/3501/2020

Статтею 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідивши надані учасниками справи докази, суд дійшов висновку, що при прийнятті рішення про корегування митної вартості товарів №UA500070/2020/000046/2 від 09.04.2020 року, картки відмови в прийнятті митної декларації, в митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № UA500070/2020/00196 та витребуванні додаткових документів щодо митної вартості товарів Одеською митницею не дотримано вимог законодавства, оскільки фактично жодної з підстав, які надають митному органу відповідно до ч.3 ст. 53 МКУ право вимагати від декларанта додаткових документів, митним органом не встановлено.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 72, 73, 75, 76 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2,3,6,7,9,12,13, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛПРОМПРОЕКТ» (вул. Південна,26,м. Одеса, 65091, ) до Одеської митниці Держмитслужби (вул. Івана та Юрія Лип,21-а, м. Одеса, ) про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про корегування митної вартості товарів №UA500070/2020/000046/2 від 09.04.2020 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, в митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України UA500070/2020/00196.

Стягнути з Одеської Держмитслужби за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛПРОМПРОЕКТ» судовий збір у розмірі 8824,00грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.