Справа № 600/603/20-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2020-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

13 липня 2020 р. м. Чернівці справа № 600/603/20-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Левицький В.К., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) заяву про залишення позову без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить:

- зобов`язати Управління СБУ в Чернівецькій області виплатити йому середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні - невиплату компенсації за невикористану додаткову відпустку передбачену п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з 29.09.2018 р. до дня фактичного розрахунку - 18.02.2020 р. в сумі 380952,80 грн із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004 р.;

- прийняти рішення щодо безумовного списання коштів з казначейського рахунку відповідача - Управління СБУ в Чернівецькій області, відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011 р. "Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників", а кошти зарахувати на його рахунок.

Відповідачем подано до суду заяву про залишення позову без розгляду, в якій вказував, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду, оскільки позовні вимоги стосуються проходження публічної служби.

Розглянувши заяву про залишення без розгляду, суд зазначає наступне.

Всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. В разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 Кодексу законів про працю України відповідальність (далі - КЗпП України).

Закріплені у ст. ст. 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

За ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

За правилами ч.1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України).

У Рішенні від 22.02.2012 р. у справі №4-рп/2012 Конституційний Суд України роз`яснив, що" в аспекті конституційного звернення положення ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що для середнього заробітку за затримку розрахунку при звільнені застосовуються положення ст. 233 КЗпП України, а невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням та для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Подібні висновки щодо застосування строків звернення до суду з приводу стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені викладені у постановах Верховного Суду від 24.01.2019 р. у справі № 802/28/16-а, від 20.06.2018 р. у справі № 823/761/17.

З матеріалів справи видно, що грошова компенсація позивачу за невикористані у 2016 - 2018 р. р. дні додаткової відпустки виплачено відповідачем фактично 18.02.2020 р.

12.05.2020 р. позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив виплатити йому середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні - невиплату компенсації за невикористану додаткову відпустку передбачену п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з 29.09.2018 р. до дня фактичного розрахунку - 18.02.2020 р. в сумі 380952,80 грн.

У контексті обставин цієї справи суд зазначає за звернення працівника до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні обмежено 3 -х місячним строком.

За наведених обставин, позивач звернувся до суду, в межах трьохмісячного строку звернення до суду.

З урахуванням наведених висновків, суд вважає, що позивач не пропустив строк звернення до суду, встановлений ч. 1 ст. 233 КЗпП України, з вказаним позовом.

Окрім того, суд зазначає, що згідно з п. 3 Прикінцевих положень КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За приписами п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд залишає без розгляду, в тому числі з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Отже, аналіз наведених норми свідчить, що підставою для залишення без розгляду може бути наявність пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Судом встановлено, що позивач не пропустив строк звернення до суду, встановлений ч. 1 ст. 233 КЗпП України.

З огляду на наведене, суд вважає, що заява про залишення позову без розгляду є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 122, 123, 240, 243, 248, 256 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви про залишення позову без розгляду, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя В.К. Левицький