Справа № 280/4005/19
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2020-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2020 року Справа № 280/4005/19 ПР/280/2/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, 50) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69000, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166) про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі позивач) звернулось із позовною заявою до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 20.08.2018 № /830.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 07 червня 2018 року ухвалою Господарського суду Запорізької області по справі №908/671/18 відкрито провадження у справі про банкрутство ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», встановлено мораторій. Всупереч ухвали від 07 червня 2018 по справі №908/671/18 Господарського суду Запорізької області, Олександрівське управління ГУ ДФС у Запорізькій області порушило законодавство України та протиправно нарахувало штрафні санкції та пеню за несплату (перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску. На підставі викладеного, просить позовні вимог задовольнити у повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, 30.03.2020 до суду надійшов відзив на адміністративний позов (вх. №14851), в якому зазначає, що Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 07.06.2018 по справі №908/671/18 порушено провадження про банкрутство ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» () та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Однак, на думку контролюючого органу, Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не містить абсолютної заборони на застосування санкцій, а обмежує таку заборону вимогами, на які поширюється мораторій. Відтак, вважає, що позивач, як роботодавець та платник єдиного внеску мав своєчасно виплачувати заробітну плату та сплачувати нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а контролюючий орган мав право здійснювати нарахування штрафу та пені за несвоєчасну сплату позивачем єдиного внеску, як на зобов`язання, на яке дія мораторію не розповсюджується. Вважає позовні вимоги безпідставними та просить у задоволенні позову відмовити.

16 серпня 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду з Господарського суду Запорізької області надійшла справа за позовною заявою ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» до Головного управління ДФС у Запорізькій області, в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 20.08.2018 № /830.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 21.08.2019 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі №280/4005/19.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.11.2019 апеляційну скаргу ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року у справі № 280/4005/19 - задоволено. Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року у справі № 280/4005/19 - скасовано. Справу № 280/4005/19 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

До Запорізького окружного адміністративного суду справа №280/4005/19 надійшла 29.01.2020.

Ухвалою суду від 03.02.2020 позовна заява залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів від дня одержання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 19.02.2020 продовжено позивачу процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви у справі № 280/4005/19 (ПР/280/2/20) до 05 березня 2020 року.

10 березня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі № 280/4005/19 та призначено підготовче засідання на 09.04.2020.

Ухвалою суду від 09.04.2020 відкладено підготовче засідання на 27.04.2020.

Ухвалою суду від 27.04.2020 закрито підготовче та призначено справу до судового розгляду на 25.05.2020.

У судовому засіданні 25.05.2020 за клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладено на 10.06.2020.

10 червня 2020 року від сторін у справі надійшли клопотання (вх. № 27024 та № 26852) про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з п. 3 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

20.08.2018 Олександрівським управлінням ГУ ДФС у Запорізькій області прийнято рішення №/830, відповідно до якого ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» нараховано пеню у розмірі 232 783,61 грн. (за період з 23.08.2016 до 08.08.2018) та штраф розмірі 599 861,58 грн.

Не погодившись із рішенням ГУ ДФС у Запорізькій області ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» звернулось до суду з даним позовом.

Дослідивши спірні правовідносини та надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд дійшов наступних висновків.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом, який дорівнює календарному місяцю.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 14 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» органи доходів і зборів зобов`язані: здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону.

За правилами частини 10 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 2 частини 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Згідно з пунктом 1 Розділу VІІ «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженої 20 квітня 2015 року наказом Міністерства фінансів України №449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04 травня 2018 року за №469), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 року за №508/26953 (надалі Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Пунктом 2 Розділу VІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування передбачено, що згідно з частиною одинадцятою статті 25 Закону до платників, визначених підпунктами 1-4 та 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції в таких розмірах: 2) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів. При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди. Для платників, зазначених у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, таким періодом є календарний місяць, для платників, зазначених у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, - календарний квартал.

Відповідно до пункту 5 Розділу VІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка на суму фактично сплаченої недоїмки за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

За приписами пункту 7 Розділу VІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування рішення про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених пунктами 2, 3, 5, 6 цього розділу, за наслідками розгляду акта та інших матеріалів про порушення приймає посадова особа органу доходів і зборів. За результатами розгляду акта документальної перевірки рішення про нарахування пені та застосування штрафів приймається протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки - приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки. Рішення приймається за встановленою формою у двох примірниках.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що недотримання платниками єдиного внеску обов`язку по його своєчасній сплаті має наслідком застосування до останніх фінансових санкцій у вигляді штрафу та нарахування пені.

Факт несвоєчасного перерахування єдиного внеску у період з 23.08.2016 до 08.08.2018 позивачем не заперечується.

Однак, судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Запорізької області від 07.06.2018 року по справі № 908/671/18 відкрито провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні договори України» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

За визначенням, наведеним у частині 1 статті 19 Закону України №2343-XII від 14 травня 1992 року «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», мораторій на задоволення вимог кредиторів це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію

Частиною 3 статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Частиною 5 статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Наведені норми регулюють правовідносини, які виникли між боржником і кредиторами у зв`язку з неспроможністю боржника виконати після настання встановленого строку існуючі зобов`язання, і спрямовані на відновлення платоспроможності боржника або його ліквідацію з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів.

З порушенням провадження у справі про банкрутство не пов`язується завершення підприємницької діяльності боржника, він має право укладати угоди, у нього можуть виникати нові зобов`язання.

З аналізу зазначених норм вбачається, що дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів.

Статтею 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено, що конкурсні кредитори це кредитори за вимогами до боржника, які виникли до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Поточні кредитори це кредитори за вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство.

Таким чином, що стосується зобов`язань поточних кредиторів, то за цими зобов`язаннями згідно із загальними правилами нараховується неустойка (штраф, пеня), застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

За своєю правовою природою фінансові та економічні санкції є додатковими зобов`язаннями, похідними від основного зобов`язання, а тому оскільки мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), які виникли після введення мораторію, то і не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення.

Вказані правові висновки також відповідають правовим висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 28.03.2019 року у справі № 825/1397/17, що враховується судом, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення від 20.08.2018 №/830 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені було прийнято з огляду на несвоєчасну сплату позивачем єдиного внеску за період з 23.08.2016 до 08.08.2018.

Тобто, термін прострочення контролюючим органом обраховується, в тому числі, за період до порушення справи про банкрутство позивача та введення мораторію на задоволення вимог кредиторі (07.06.2018 р.).

Таким чином, у більшій частині періоду, за який відповідачем нараховано позивачу штрафні санкції, діяв мораторій на задоволення вимог кредиторів, тому є протиправним визначення контролюючим органом позивачу штрафів оскаржуваними рішеннями за порушення строків сплати єдиного внеску, які настали до дня введення мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Суд вказує, що частина періоду, за який нараховано штрафні санкції (з 08.06.2018 по 08.08.2018), обраховується контролюючим органом після введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, проте оскільки до компетенції суду не належить питання визначення штрафних санкцій, а відповідачем не надано розрахунку таких штрафних санкцій із зазначенням окремо сум штрафних санкцій та пені до введення мораторію та після, суд визнає протиправним оскаржене рішення в повному обсязі.

Відтак, оскільки штрафні санкції та пеня є додатковими зобов`язаннями, які забезпечують належне виконання основного зобов`язання, і є похідними від основного зобов`язання, то їх застосування за невиконання зобов`язання, строк виконання якого настав до введення мораторію, суперечить приписам ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

У статті 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позовну заяву задоволено, на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 12 489,68 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, 50) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69000, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166) про визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 20.08.2018 № /830.

Стягнути на користь Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» 12 489 (дванадцять тисяч чотириста вісімдесят дев`ять) грн. 68 коп. судового збору за рахунок бюжетних асигнувань ГУ ДФС у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Рішення у повному обсязі складено та підписано 10 липня 2020 року.

Суддя Л.Я. Максименко