Справа № 462/1794/20
Суддя: Іванюк І. Д.
Дата ухвалення: 2020-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/1794/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2020 року м.Львів

Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Іванюк І.Д.

з участю секретаря с/з Гербут Н.М.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сколівського відділення поліції Стрийського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Львівській області, третя особа: поліцейський сектору реагування патрульної поліції лейтенант поліції Сколівського відділення поліції Стрийського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Львівській області Набитович Петро Володимирович про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

встановив:

ОСОБА_1 25 березня 2020 року звернувся в суд із адміністративним позовом до Сколівського відділення поліції Стрийського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Львівській області, третя особа: поліцейський сектору реагування патрульної поліції лейтенант поліції Сколівського відділення поліції Стрийського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Львівській області Набитович Петро Володимирович, в якому просить визнати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №390622 від 17.03.2020 року незаконною та скасувати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 17 березня 2020 року поліцейський сектору реагування патрульної поліції лейтенант поліції Сколівського відділення поліції Стрийського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Львівській області Набитович П.В. винесено відносно нього постанову серії БАА №390622 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн., з якої вбачається, що він 17 березня 2020 року о 07 год. 40 год. на вул. Д.Галицького - майдан Незалежності у м. Сколе, керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz Atego д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 4.10 «круговий рух» та дорожньої розмітки, чим порушив п. 33 Правил дорожнього руху. З вказаною постановою не погоджується та вважає її незаконною. Зазначив, що відповідачем було порушено вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП. Крім того, вказана постанова не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, які передбачені ст. 251 КУпАП, на підставі яких грунтується висновок поліцейського про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. Також вказав, що оскаржувана постанова містить дані, які не відповідають дійсності, зокрема, що він на вул. Д.Галицького - майдан Незалежності у м. Сколе, керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz Atego д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 4.10 «Круговий рух» та дорожньої розмітки, проте на вказаній ділянці жодного знаку 4.10 «Круговий рух» та дорожньої розмітки не було, тому правил дорожнього руху не порушував. Вважає постанову протиправною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, а твердження інспектора безпідставні та не підтверджені жодним доказом. За наведеного просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 17.04.2020 року відкрито провадження у справі та визначено дату і час розгляду, про що повідомлено сторони.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, покликаючись на мотиви такого та просив його задовольнити.

Відповідач, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи, не направив в судове засідання свого уповноваженого представника, причин неявки суду не повідомив, відзив на адміністративний позов суду не надав.

Третя особа, яка належним чином була повідомлена про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причин неявки суду не повідомила.

Суд постановив проводити розгляд справи у відсутності відповідача та третьої особи на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Розділом 33 Правил дорожнього руху закріплено положення щодо дорожніх знаків.

Дорожній знак 4.10 "Круговий рух" вимагає об`їзду клумби (центрального острівця) в напрямку, показаному стрілками на перехресті з круговим рухом.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА №390622 від 17.03.2020 року, винесеної поліцейським сектору реагування патрульної поліції лейтенантом поліції Сколівського відділення поліції Стрийського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Львівській області Набитовичем П.В., притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 17 березня 2020 року о 07 год. 40 год. на вул. Д.Галицького - майдан Незалежності у м. Сколе, керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz Atego д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 4.10 «Круговий рух» та дорожньої розмітки, чим порушив п. 33 Правил дорожнього руху.

Однак із наданих суду фотографій даної вулиці та пояснень свідка ОСОБА_2 вбачається, що дорожній знак 4.10 «Круговий рух» на даній ділянці дороги відсутній.

Відповідно до ст. 222 КУпАП про адміністративні правопорушення розгляд справ про правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 цього Кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (Національна поліція).

Відповідно до ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Тобто наявність події адміністративного правопорушення є обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності, яка доводиться шляхом надання доказів.

Статтею ст. 251 КУпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.24 Постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернуто увагу на неприпустимість спрощеного підходу до розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Між тим, всупереч даним вимогам, відповідач в судове засідання не з`явився та не довів правомірність винесеної інспектором поліції постанови відносно позивача за ч.1 ст.122 КУпАП та наявність події адміністративного правопорушення, та будь-яких доказів, які б свідчили про порушення позивачем правил дорожнього руху не надав, зокрема відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відеофіксації порушення позивачем правил дорожнього руху тощо.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Відповідач мав можливість реалізувати свої процесуальні права і доводити правомірність дій інспектора поліції на стадії судового розгляду справи, однак не надання відповідачем доказів в судовому засіданні давало суду право вирішити справу, обмежившись доказами наданими позивачем, що відповідає положенням КАС України.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Таким чином, суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у постанові про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сама по собі постанова, за відсутності інших доказів вини, не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки відомості, зазначені в постанові, не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

З урахуванням наявних по справі доказів вбачається, що лейтенантом поліції порушено норми ст.245 КУпАП, а саме не було вжито належних заходів, спрямованих на своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, а вина позивача у вчиненні ним адміністративного правопорушення ґрунтується виключно на даних з постанови у справі про адміністративне правопорушення, факт вчинення якого останнім заперечується.

Згідно зі ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає, зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З вищенаведеної норми права вбачається вичерпний перелік повноважень суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому вказана процесуальна норма права є спеціальною по відношенню до ст. 245 КАС України.

Відтак, даним порядком не передбачено визнання постанови незаконною, а тому позовна вимога в цій частині не підлягає до задоволення.

Разом з тим, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині скасування постанови знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є обґрунтованими та доведеними, відповідач в судове засідання не з`явився, доказів на спростування доводів позивача суду не надав, а тому позовні вимоги позивача є такими, що підлягають до задоволення шляхом скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАА №390622 від 17.03.2020 року та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача, оскільки в його діях немає складу адміністративного правопорушення, а відсутність складу адміністративного правопорушення у відповідності до п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП виступає обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно абз. 2 ч.5 ст.139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, відшкодуванню з Державного бюджету України підлягають лише ті судові витрати, які були фактично понесені. Матеріали справи не містять доказів понесення сторонами судових витрат.

Вказані норми не передбачають стягнення з суб`єкта владних повноважень (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь держави судового збору, тому і відсутні підстави для стягнення на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат.

Керуючись ст.ст. 122, 245, 251, 252, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 9,73-77,90, 121, 229,242,244-246,286 КАС України, суд

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Сколівського відділення поліції Стрийського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Львівській області, третя особа: поліцейський сектору реагування патрульної поліції лейтенант поліції Сколівського відділення поліції Стрийського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Львівській області Набитович Петро Володимирович про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі- задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА №390622 від 17.03.2020 року, винесену поліцейським сектору реагування патрульної поліції лейтенант поліції Сколівського відділення поліції Стрийського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Львівській області Набитовичем П.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

У решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду, згідно п.15.5 розділу VII Перехідні положення КАС України через Залізничний районний суд м.Львова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк подання апеляційної скарги на рішення суду продовжується на строк дії такого карантину.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1

Відповідач: Сколівське відділення поліції Стрийського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Львівській області, адреса місцезнаходження: 82600, Львівська область, м. Сколе, вул. І. Франка,3

Третя особа: поліцейський сектору реагування патрульної поліції лейтенант поліції Сколівського відділення поліції Стрийського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Львівській області Набитович Петро Володимирович службова адреса: 82600, Львівська область, м. Сколе, вул. І. Франка,3

Суддя Іванюк І.Д.