Справа № 580/3599/19
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3599/19 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.;

за участю секретаря: Несін К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Управління Держпраці у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року (розглянута у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в приміщенні суду, м. Черкаси, дата складання повного тексту рішення - 08 квітня 2020 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2019 року, ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Черкаській області (далі - відповідач), в якому просила визнати протиправними дії Управління Держпраці у Черкаській області щодо проведення інспекційного відвідування, визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № №ЧК94Є375/АВ/П/ПТ/СПТД-ФС-075 від 26.02.2019.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначила, що 29.01.2019 відповідачем прийнято наказ №138-Н про проведення інспекційного відвідування позивача з 30.01.2019 по 31.01.2019 з питань оформлення трудових відносин, на виконання якого посадові особи відповідача склали акт про неможливість проведення інспекційного відвідування у зв`язку з ненаданням документів від 30.01.2019 №ЧК94/375/нД та вимога про надання документів. Позивач стверджує, що вказані документи не отримувала. Службовим листом від 30.01.2019 проведення інспекційного відвідування зупинено.

31.01.2019 відповідачем прийнято наказ №147-Н про проведення інспекційного відвідування позивача про проведення з 01.02.2019 по 04.02.2019 інспекційного відвідування позивача з питань оформлення трудових відносин, та 01.02.2019 складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №ЧК94/375/НД у зв`язку з ненаданням документів. Строк інспекційного відвідування зупинено до 04.02.2019. Також 01.02.2019 відповідачем була надрукована вимога №ЧК 94/375/ПД про надання документів та начебто вручена під запис. Позивач стверджує, що вказана вимога нею отримана не була.

04.02.2019 складено акт інспекційного відвідування №ЧК94/375/АВ, який начебто направлений рекомендованим листом з описом вкладення №192. Позивач стверджує, що вказаний акт не отримувала.

26.02.2019 відповідач виніс постанову №ЧК94Є375/АВ/П/ПТ/СПТД-ФС-075, якою на підставі абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України наклав на позивача штраф у сумі 427300 грн. за недопущення до проведення перевірки при проведенні перевірки з питань виявлення фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Позивач вважає, що дії відповідача щодо направлення вимог про надання документів є безпідставними та протиправними, оскільки на момент таких дій в управлінні Держпраці у Черкаській області не було інформації про наявність у позивача неоформлених працівників, яка надійшла відповідачу лише 06.02.2019. Крім того, в матеріалах справи відсутні передбачені п.п. 4 п. 5 Порядку документи як підстава для проведення перевірки, а саме: рішення суду або будь-які повідомлення правоохоронних органів.

В порушення п. 10 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 (далі - Порядок №295), інспекційне відвідування проводилось не 2 дні, а 3 дні

В порушення п. 26 Порядку №295 відповідач не направив позивачу 2 примірники акта про інспекційне відвідування рекомендованим листом з описом документів і повідомленням про вручення.

Щодо накладення штрафу, то на думку позивача штраф, передбачений абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України може бути застосований лише у разі, коли позивач уже був притягнутий до відповідальності за недопущення до проведення перевірки на підставі абз. 6 ч. 2 ст. 265 КЗпП України із застосуванням штрафу у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, і не допустив до проведення інспекційного відвідування з питань виявлення порушень у вигляді фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків відповідно до абз 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України. Разом з цим, докази недопущення посадових осіб до проведення перевірки та застосування штрафу відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України та докази того, що у позивача працюють неоформлені працівники, відсутні.

Також позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець у АДРЕСА_1 , а перевірка здійснювалась за адресою: АДРЕСА_2, за якою позивач господарської діяльності не здійснює, а на момент здійснення інспекційного відвідування надавала послуги ФОП ОСОБА_2 .

Відповідач не надав позивачу направлення на проведення перевірки та не ознайомив з підставами проведення інспекційного відвідування.

Саме по собі складання акта про неможливість проведення інспекційного відвідування через відсутність посадових осіб підприємства за своїм місцезнаходженням, без виявлення ознак перешкоджання не може вважатись достатньою самостійною підставою для притягнення до відповідальності.

Відповідач не повідомив позивача про розгляд справи про накладення штрафу, який відбувся 26.02.2019, чим позбавив позивача встановлених законодавством процедурних гарантій і унеможливив здійснення належного захисту своїх прав, надання аргументів та доказів на їх підтвердження.

Ненадання копій документів за умови, що інспектор мав можливість ознайомитись з оригіналами, не може розцінюватись як створення перешкод у проведенні перевірки та бути підставою для накладення штрафу.

На думку позивача вказане свідчить про протиправне проведення інспекційного відвідування, складення акту про проведення інспекційного відвідування та відсутність у діях позивача складу правопорушення, за яке застосовано штраф.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці у Черкаській області (бул. Шевченка, 205, м. Черкаси, 18000, ) №ЧК-94/375/АВ/П/ПТ/СПТД-ФС-075 від 26 лютого 2019 року про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) штрафу у сумі 417 300, 00 гривень.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач у справі ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 як фізична особа-підприємець за адресою: АДРЕСА_1 , код КВЕД 14.19 виробництво іншого одягу й аксесуарів. Реєстрація припинена 17.05.2019

11.01.2019 до Управління Держпраці у Черкаській області надійшов лист Управління захисту економіки в Черкаській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 10.01.2019 №348/39/122/03/77-2019, яким відповідача було повідомлено, що відповідно до наявної оперативної інформації ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 використовує працю найманих осіб для виробництва одягу й аксесуарів без оформлення трудових відносин. Згідно з внутрішнім описом документів єдиної справи №63/19 вказаний лист зазначений під №2.

29.01.2019 відповідач прийняв наказ №138-Н про здійснення у період з 30.01.2019 до 31.01.2019 позапланового заходу (інспекційне відвідування) з питань оформлення трудових відносин у ФОП ОСОБА_1 , на підставі якого 29.01.2019 за №136 було виписано направлення на проведення інспекційного відвідування з питань трудових відносин суб`єкта господарювання або його структурного підрозділу інспекторам праці ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за фактичною адресою АДРЕСА_2 , юридична адреса АДРЕСА_1 , дата початку та закінчення заходу з 30 січня до 31 січня 2019 року.

30.01.2019 о 10 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 інспекторами праці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у присутності позивача був складений акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №ЧК 94/375/НД, яким встановлено, що інспекційне відвідування неможливо провести у зв`язку з ненаданням для ознайомлення книг, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, їх завірених об`єктом відвідування копій або витягів.

Також інспекторами праці ОСОБА_4 та ОСОБА_5. складена вимога про надання/поновлення документів від 30.01.2019 за №ЧК-94/375/НД, якою позивача зобов`язано у строк до 9 год. 00 хв. 01.02.2019 надати відповідачу такі документи: свідоцтво про державну реєстрацію, код ЄДРПОУ (завірену копію), фактичне місце (-я) здійснення господарської діяльності, його (їх) режим) роботи, наказ на призначення керівника, повідомлення ДФС (за наявності) (завірені копії), паспортні дані та ідентифікаційний код, штатні розписи, що діяли з 2018 по 2019 рік включно (завірені копії), правила внутрішнього трудового розпорядку (завірені копії), вступні інструктажі працівників з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони, журнали (завірені копії), трудові договори, накази з прийняття (переведення), повідомлення ДФС про початок роботи 2018-2019 (завірені копії), табелі обліку використання робочого часу за 2018-2019 (завірені копії), графіки роботи працівників 2018-2019 (завірені копії), договори цивільно-правового характеру, акти виконаних робіт, додаткові угоди (за наявності). Вимога складена у двох екземплярах і підписана інспекторами праці.

У акті від 30.01.2019 зазначено, що у зв`язку з відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, копія цього акта та письмова вимога про надання/поновлення документів від 30.01.2019 №ЧК 94/375/НД надіслані об`єкту відвідування рекомендованим листом з повідомленням про вручення №372. Строк інспекційного відвідування зупинено до 01.02.2019. Вказаний акт був підписаний інспекторами праці ОСОБА_4 та ОСОБА_5

31.01.2019 відповідачем був прийнятий наказ про продовження інспекційного відвідування відповідача, на підставі якого інспекторам праці ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 видано направлення на проведення інспекційного відвідування №145 від 31.01.2019.

01.02.2019 інспекторами праці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був складений акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №ЧК94/375/НД через ненадання позивачем документів, та складена вимога про надання документів від 01.02.2019 №ЧК94/375/ПД, які були надані позивачу особисто. Факт надання зафіксований відеозаписом від 01.02.2019. Запропоновано позивачу надати документи у строк до 9 год. 00 хв. 04.02.2019. Вказані акт і вимога підписані інспекторами праці ОСОБА_4 та ОСОБА_5

04.02.2019 інспекторами праці ОСОБА_4. та ОСОБА_5 був складений акт інспекційного відвідування №ЧК94/375/АВ, яким встановлено, що ФОП ОСОБА_1 порушила ч. 2 ст. 265 КЗпП України, а саме: дії та бездіяльність підприємця свідчать про створення перешкод посадовим особам спеціально уповноваженого органу виконавчої влади в здійсненні державного контролю за додержанням законодавства про працю. У акті зазначено, що 2 примірники акта направлено позивачу для підпису рекомендованим листом №192. Факт направлення акта інспекційного відвідування позивачу підтверджується копією фіскального чека від 06.02.2019.

Відповідач направив позивачу повідомлення про розгляд справи про накладення штрафів за порушення законодавства про працю від 13.02.2019 №17-07/522/958 та №17-07/523/959 на адреси АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , що підтверджується списком №605 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих від 13.02.2029 та фіскальним чеком від 13.02.2019. Згідно з вказаними повідомленнями розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю був призначений на 10 год 10 хв 26.02.2019 в приміщенні Управління Держпраці у Черкаській області за адресою: м. Черкаси, бул. Шевченка, 205, кім. 305.

Крім цього, посадовою особою відповідача ОСОБА_6 20.02.2019 була здійснена спроба повідомити позивача про розгляд справи, призначений на 26.02.2019, телефонограмою за номером телефону ( НОМЕР_2 , вказаним позивачем під час державної реєстрації як фізичної особи-підприємця у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За результатами розгляду справи, на який позивач не з`явилась, відповідачем була прийнята постанова від 26.02.2019 № №ЧК94Є375/АВ/П/ПТ/СПТД-ФС-075, якою на позивача за порушення вимог ст. 259 КЗпП України, а саме: недопущення до проведення інспекційного відвідування з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні з питань виявлення порушень фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) на підставі абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України застосовано штраф у сумі 417300 грн. Вказана постанова була надіслана позивачу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 27.02.229, що підтверджується копією листа №17-07/438/1266 від 27.02.2019, списком №811 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів від 27.02.2019 та копією фіскального чека від 27.02.2019.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернулась до суду.

Надаючи правову цінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі - Положення №96) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до пп. 5 п. 6 Положення №96 Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право: безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці.

Пунктом 7 Положення №96 передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до ст. 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 «Про деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Порядок №295).

Відповідно до п. 2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Згідно з п. 8 Порядку №295 про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Відповідно до п.п. 3 п. 5 Порядку №295 інспекційні відвідування проводиться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту.

В свою чергу, відповідно до п.п. 4 п. 5 Порядку №295 інспекційне відвідування проводиться за повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю.

Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріалами справи встановлено, що підставою для призначення інспекційного відвідування позивача був лист Управління захисту економіки в Черкаській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 10.01.2019 №348/39/122/03/77-2019, яким відповідача було повідомлено, що відповідно до наявної оперативної інформації ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 використовує працю найманих осіб для виробництва одягу й аксесуарів без оформлення трудових відносин. Згідно з внутрішнім описом документів єдиної справи №63/19 вказаний лист зазначений під №2.

Інспекційне відвідування проведено відповідно до наказів відповідача від 29.01.2019 №138-Н про здійснення у період з 30.01.2019 до 31.01.2019 позапланового заходу (інспекційного відвідування) з питань оформлення трудових відносин у ФОП ОСОБА_1 , наказу від 31.01.2019 №147-Н про продовження перевірки та направлень на проведення інспекційного відвідування з питань трудових відносин суб`єкта господарювання або його структурного підрозділу інспекторам праці ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . від 29.01.2019 за №136 та від 31.01.2019 №145.

Згідно з п. 9 Порядку №295 під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

Згідно з п. 16 Порядку №295 у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником об`єкта відвідування або іншою уповноваженою особою.

Пунктом 18 Порядку №295 визначено, що у разі відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, об`єкту відвідування надсилається копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та письмова вимога із зазначенням строку поновлення документів. На час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування зупиняється.

Також встановлено, що 30.01.2019 о 10 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 інспекторами праці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у присутності позивача був складений акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №ЧК 94/375/НД, яким встановлено, що інспекційне відвідування неможливо провести у зв`язку з ненаданням для ознайомлення книг, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, їх завірених об`єктом відвідування копій або витягів, та вимога про надання/поновлення документів від 30.01.2019 за №ЧК-94/375/НД, якою позивача зобов`язано надати документи у строк до 9 год. 00 хв. 01.02.2019. При цьому позивач відмовилась від підписання та отримання акту про неможливість проведення інспекційного відвідування та вимоги, складених 30.01.2019, тому вказані акт та вимога були направлені позивачу за місцем реєстрації.

Після поновлення інспекційного відвідування 01.02.2019 інспектори праці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повторно здійснили спробу інспекційного відвідування, однак позивач повторно не надала жодних документів, у зв`язку з чим 01.02.2019 були складені акт про неможливість проведення інспекційного відвідування та вимога про надання документів, які були вручені позивачу під час їх складання.

Вказані обставини підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і відеозаписами, зробленими ними 30.01.2019 та 01.02.2019.

Отже, посадові особи відповідача при складанні актів про неможливість проведення інспекційних відвідувань та вимог про надання документів діяли відповідно до приписів п. 16, 18 Порядку №295.

Згідно п. 19, 20, 21 Порядку №925 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування. Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Колегія судів звертає увагу на те, що 04.02.2020 інспектори праці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 здійснили спробу інспекційного відвідування позивача, однак не були допущені до приміщення, в якому здійснює господарську діяльність позивач, ФОП ОСОБА_2 , яка здійснює господарську діяльність у сусідньому з позивачем приміщенні. Вказана обставина зафіксована на відеозаписі, який здійснювався інспекторами праці. Після цього інспекторами праці був складений акт інспекційного відвідування №ЧК94/375/АВ від 04.02.2019, яким встановлено, що ФОП ОСОБА_1 порушила ч. 2 ст. 265 КЗпП України, а саме: дії та бездіяльність підприємця свідчать про створення перешкод посадовим особам спеціально уповноваженого органу виконавчої влади в здійсненні державного контролю за додержанням законодавства про працю та два примірники акта направлені позивачу рекомендованим листом №192 для підписання за адресою фактичного здійснення господарської діяльності та адресою реєстрації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується копією фіскального чека від 06.02.2019.

Позивач акти не підписала та не повернула, заперечень на акти відповідачу не направила.

Вказані обставини свідчать, що відповідач виконав при проведенні інспекційного відвідування всі вимоги, встановлені Порядком №295, отже діяв у межах повноважень, у порядку та у спосіб, що визначені законом.

Частиною другою статті 265 КЗпП України передбачено відповідальність юридичних та фізичних осіб-підприємців , які використовують найману працю, за порушення вимог законодавства про працю.

Так, згідно з абз. 2 ст. 265 КЗпП України (в редакції, яка діяла на час прийняття постанови про накладення штрафу від 26.02.2019) юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Згідно з абз. 6 ст. 265 КЗпП України (в редакції, яка діяла на час прийняття постанови про накладення штрафу від 26.02.2019) юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу у разі недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Згідно з абз. 7 ст. 265 КЗпП України (в редакції, яка діяла на час прийняття постанови про накладення штрафу від 26.02.2019) юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу у разі вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Отже, у разі недопущення до проведення перевірки з питань щодо фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), створення перешкод у її проведенні застосовується штраф у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Як вбачається з постанови №ЧК94/375/АВ/П/ПТ/СПТД-ФС-075 від 26.02.2019, до позивача застосовано штраф у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, у сумі 417300 грн. за недопущення до проведення інспекційного відвідування з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні з питань виявлення фактичного допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору.

Разом з цим, у яких фактичних діях чи бездіяльності позивача полягає недопущення до проведення перевірки та створення перешкод у її проведенні, у постанові №ЧК94/375/АВ/П/ПТ/СПТД-ФС-075 від 26.02.2019 не вказано.

Щодо посилання відповідача на те, що порушення полягає саме у створенні перешкод у проведенні перевірки внаслідок ненадання позивачем документів, вказаних у вимогах від 30.01.2019 та від 01.02.2019, колегія суддів зазначає наступне.

Проте, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідачем не доведено, яким чином ненадання документів, зазначених у вимогах, а саме: свідоцтво про державну реєстрацію, код ЄДРПОУ (завірену копію), фактичне місце (-я) здійснення господарської діяльності, його (їх) режим) роботи, наказ на призначення керівника, повідомлення ДФС (за наявності) (завірені копії), паспортні дані та ідентифікаційний код, штатні розписи, що діяли з 2018 по 2019 рік включно (завірені копії), правила внутрішнього трудового розпорядку (завірені копії), вступні інструктажі працівників з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони, журнали (завірені копії), трудові договори, накази з прийняття (переведення), повідомлення ДФС про початок роботи 2018-2019 (завірені копії), табелі обліку використання робочого часу за 2018-2019 (завірені копії), графіки роботи працівників 2018-2019 (завірені копії), договори цивільно-правового характеру, акти виконаних робіт, додаткові угоди (за наявності), є перешкодою для встановлення факту допуску до виконання роботи працівників без укладення трудового договору.

Адже як вбачається з відеозапису інспекційних відвідувань від 30.01.2019 та 01.02.2019 та стверджується відповідачем, у приміщенні ательє працювали іще чотири особи, і одна із них вказала на позивача як на керівника. При цьому інспектори праці не вчинили жодних дій на встановлення вказаних осіб та з`ясування, чи укладались з ними трудові договори.

За вказаних обставин суд вважає недоведеним той факт, що ненадання позивачем документів свідчить про об`єктивну неможливість проведення інспекційного відвідування та створення перешкод для його проведенні щодо встановлення факту використання праці працівників без укладення трудового договору.

Відтак, постанова №ЧК94/375/АВ/П/ПТ/СПТД-ФС-075 від 26.02.2019 про застосування штрафу прийнята без законних підстав, тому є протиправною і підлягає скасуванню.

Щодо посилання позивача щодо порушення Порядку №295, колегія суддів зазначає наступне.

Так, суд апеляційної інстанції не погоджується із зазначеними вище посиланнями та зазначає, що позивач вказує, що не здійснювала господарську діяльність в АДРЕСА_2 а лише надавала послуги ФОП ОСОБА_2 , тобто факт виконання робіт з пошиття та ремонту одягу позивачем підтверджується. Також виконання позивачем робіт з пошиття та ремонту одягу, за адресою АДРЕСА_2 підтверджується відеозаписом інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_10. від 02.01.2019 та відеозаписами інспекційного відвідування позивача від 30.01.2019 та від 01.02.2019.

Крім цього, відповідачем надана копія заяви ФОП ОСОБА_9 від 04.01.2019, наданої відповідачу, яка пояснила, що не використовує працю найманих працівників.

Оскільки жодних доказів на підтвердження того, що між позивачем та ФОП ОСОБА_2 був укладений цивільно-правовий договір, позивач не надала, суд дійшов висновку, що позивач за вказаною адресою здійснювала господарську діяльність як фізична особа-підприємець.

Щодо посилання позивача на те, що інспектори праці перед проведенням інспекційного відвідування не надали позивачу службові посвідчення, чим порушили п. 9 Порядку №295, колегія суддів зазначає наступне.

Так, вказане спростовується відеозаписами інспекційного відвідування, проведеними 30.01.2019 та 01.02.2019 та актами про неможливість проведення інспекційних відвідувань від 30.01.2019 та 01.02.2019, у яких вказані номери службових посвідчень.

Натомість позивач жодних інших доказів, крім пояснень, не надав, відтак вказані доводи є припущеннями.

Щодо посилання позивача на те, що відеозаписи інспекційних відвідувань не є належними та допустимими доказами, колегія суддів зазначає наступне.

Разом з цим, згідно з п.п. 6 п. 11 Порядку №295 інспектори праці мають право фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки.

Також п. 22 Порядку №295 передбачає, що матеріали, зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки в ході інспекційних відвідувань, долучаються до акта у паперовому або електронному вигляді на дисках для лазерних систем зчитування, на яких проставляється номер акта. Про долучення таких матеріалів робиться відмітка в акті.

З наданих відповідачем акта про неможливість проведення інспекційного відвідування від 01.02.2019, вимоги про надання документів від 01.02.2019 та акта інспекційного відвідування від 04.02.2019 вбачається, що при здійсненні інспекційних відвідувань застосовувався відеозапис.

Згідно пояснення інспектора праці ОСОБА_4 , службових записок інспекторів праці ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , Переліку особистих засобів аудіо,- фото- та відеотехніки, які мають право використовувати інспектори праці Управління Держпраці у Черкаській області під час здійснення інспекційних відвідувань відеозапис інспекційних відвідувань здійснювався на особисті телефони вказаних працівників.

Відтак, використання особистих телефонів при здійсненні інспекційних відвідувань відбулось на законних підставах.

Ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Оскільки інспектори праці використали особисті телефони на законних підставах, відеозаписи є допустимими доказами у справі.

Щодо посилання позивач на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 24.12.2019, яким закрито провадження у справі № у справі №704/1227/19 про адміністративне правопорушення, залишеного в силі постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.01.2020, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно ч. 6 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з висновком Верховного Суду , викладеним у постанові від 10.01.2019 у справі №804/6947/15, адміністративний суд під час розгляду конкретної справи на підставі встановлених ним обставин (у тому числі з урахуванням преюдиційних обставин) повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм. Такий правовий підхід був закріплений у новій редакції КАС України, яка діє з 15.12.2017, відповідно до частини сьомої статті 78 якого правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи не є обов`язковою для суду.

Враховуючи зазначене, колегія суддів на підставі встановлених ним обставин (у тому числі з урахуванням преюдиційних обставин) самостійно кваліфікує поведінку особи і доходить власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм, а тому якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.

Відтак, не завжди преюдиційні обставини, встановлені постановою суду у справі про адміністративні правопорушення, є обов`язковими для адміністративного суду.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Колегія суддів оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.01.2020 у справі №704/1227/19, колегія суддів не бере до уваги наявний в матеріалах справи відеозапис, оскільки неможливо встановити дані щодо дати, часу та місця проведення зйомки. Крім того, неможливо встановити факту вручення вимоги про надання документів саме ФОП ОСОБА_1 , оскільки жодних дій на встановлення особи на відео контролюючим органом вчинено не було. Таким чином, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження порушення саме ФОП ОСОБА_1 вимог, передбачених ч. 2 ст. 265 КЗпП України та вчинення саме позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-6 КУпАП (невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, щодо усунення порушень законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування або створення перешкод для діяльності цього органу).

Разом з цим, при розгляді цієї справи суд допитав свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які здійснювали інспекційне відвідування, заслухав позивача особисто та дослідив відеозаписи, здійснені 03.01.2019, 30.01.2019, 01.02.2019 та 04.02.2019, оцінив вказані докази у сукупності та дійшов висновку, що вимога про надання документів від 01.02.2019 була вручена позивачу під час інспекційного відвідування. Та обставина, що вона була покладена на стіл поряд з позивачем, яка не захотіла взяти вимогу до рук, не спростовує факт вручення.

Щодо особи позивача, то присутня у судовому засіданні позивач не заперечувала, що на відеозаписі зафіксована саме вона.

З огляду на зазначене колегія суддів не враховує як преюдиційний, встановлений постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, факт невручення вимоги про надання документів від 01.02.2019 та не встановлення особи, яка здійснила правопорушення.

Щодо не направлення акта інспекційного відвідування від 04.02.2019, повідомлення про розгляд справи про накладення штрафів за порушення законодавства про працю від 13.02.2019 №17-07/523/959 та постанови про накладення штрафу від 26.02.2019, колегія суддів зазначає наступне.

Так, вказані документи були направлені позивачу рекомендованою кореспонденцією, що підтверджується наявними в матеріалах справи описами поштових вкладень № 605 від 13.02.2019 та № 811 від 27.02.2019 і фіскальними чеками від 06.02.2019, 13.02.2019 та від 27.02.2019.

Посилання позивача на відсутність опису поштового відправлення є необґрунтованим, оскільки відповідно до п. 19 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною б цінністю. При цьому опис вкладення може бути додано виключно до поштових відправлень з оголошеною цінністю (цінний лист). Отже відповідач виконав вимоги щодо направлення вказаних документів рекомендованим відправленням на адресу позивача, зазначену як адреса реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції встановлено, що представник позивача ознайомився з матеріалами єдиної справи №63/19, та підтвердив, що направлені позивачу листи не були повернуті. Оскільки відповідач довів факт направлення вказаних документів, і вказані поштові відправлення не були повернуті як такі, що не отримані позивачем, доводи позивача про їх неотримання є необґрунтованими.

Інші доводи позивача та відповідача не мають значення для справи, тому суд не надає їм правової оцінки.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідач не довів правомірність застосування штрафу, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Черкаській області - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 13 липня 2020 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

М.І. Кобаль