Справа № 300/176/20
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2020-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" липня 2020 р. справа № 300/176/20
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Григорука О.Б.,
при секретарі Королевич О.В.,
за участю: представників позивача - Белея В.І., Візінського В.В., представник відповідача - не з`явився,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін у судове засідання.
02.03.2020 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги вважає безпідставними, а позов таким, що не підлягає задоволенню. Відповідач зазначив, що посилання на ухилення від розгляду заяв не відповідає дійсності, оскільки листом від 03.02.2020 заявникові надано повну та вичерпну відповідь. Вказав, що документи, які позивач надав для вирішення питання щодо продовження договору на перевезення не свідчили про вчинення ним дій щодо інвестування коштів на оновлення рухомого складу, оскільки автобуси, в які здійснено інвестування не можуть вважатись більш новими та комфортабельними, зважаючи на їх роки випуску. Окрім, цього договори оперативного лізингу, надані позивачем не передбачають передачу автобусів у власність позивача, а передбачені договорами строки їх дії - один рік, з можливістю пролонгації на 5 років, не забезпечує безперебійності використання транспортних засобів. Враховуючи наведене, вважає, що у Снятинської РДА як організатора перевезень немає визначених законом підстав для продовження із позивачем дії договорів, а в задоволенні позову просив відмовити (а.с. 60-65).
09.06.2020 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що відповідачем не наведено жодних підстав на спростування інформації щодо надання позивачем більш нових та/або комфортабельних автобусів у порівнянні з попередніми та вважає твердження відповідача зазначені у відзиві хибними. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 162-169).
В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та заяві про зміну предмету позову.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. До початку судового засідання та розгляду справи по суті причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав. За таких обставин, враховуючи, що відповідач є суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах, а також неодноразову неявку представників відповідача, судом було продовжено розгляд справи з відсутності представника відповідача.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши і оцінивши докази, судом встановлено наступне.
Позивач зареєстрований 02.12.1997 як юридична особа та згідно відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань одним із видів діяльності є пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення (код КВЕД 49.31).
Між позивачем та відповідачем було укладено ряд договорів на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на приміських маршрутах загального користування, зокрема договір №17/13/17 від 03 березня 2017 року за маршрутом Снятин-Новоселиця-1, договір №17/13/18 від 03 березня 2017 року за маршрутом Снятин-Новоселиця-2, договір №17/13/20 від 03 березня 2017 року за маршрутом Снятин-Русів, договір №17/13/22 від 03 березня 2017 року за маршрутом Снятин-Хом`яківка, договір №17/13/16 від 03 березня 2017 року за маршрутом Снятин-Устя, Снятин-Кулачківці.
03 грудня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявами про продовження строку дії вказаних договорів (дозволів) з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування. В додатках до заяв позивач додав: анкети для продовження строку дії договору (дозволу), відомості про автобуси, які будуть використовуватись на маршруті, відомості про додаткові умови обслуговування маршруту, відомості щодо інвестування коштів на придбання більш нових та/або комфортабельних автобусів (а.с.8-32).
Листом від 18 грудня 2019 року № 1961/01-28/19, відповідач запропонував подати позивачу підтверджуючі документи, зокрема копії договорів лізингу та копії техпаспортів транспортних засобів. Згідно листа №24 від 23 грудня 2019 року вказані документи були надані відповідачу (а.с. 33, 34).
Вирішуючи вказаний спір суд виходить з таких мотивів та норм права.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про автомобільний транспорт» № 2344-III від 05 квітня 2001 року, організація пасажирських перевезень на приміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території області покладені на обласні державні адміністрації.
Статтею 43 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування здійснюється виключно на конкурсних засадах. Об`єктом конкурсу можуть бути: маршрут (кілька маршрутів), оборотний рейс (кілька оборотних рейсів).
Згідно з частиною дванадцятою статті 44 Закону України «Про автомобільний транспорт», порядок проведення конкурсів визначає Кабінет Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03 грудня 2008 року затверджений Порядок проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування (далі - Порядок № 1081).
Зазначений Порядок визначає процедуру підготовки та проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування і є обов`язковим для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами (організаціями), залученими на договірних умовах для організації забезпечення проведення конкурсів, конкурсними комітетами та автомобільними перевізниками.
Відповідно до абзацу 9 пункту 53 Порядку №1081, строк дії договору (дозволу) продовжується один раз на п`ять років за рішенням організатора перевезень за наявності заяви автомобільного перевізника - переможця попереднього конкурсу, яку він подає за формою згідно з додатком 7, в якій, зокрема, зазначається інформація про підтверджене інвестування коштів на придбання більш нових та/або комфортабельних автобусів стосовно тих, які використовувались автомобільним перевізником на об`єкті конкурсу, наявності вмотивованих підстав вважати зазначеного автомобільного перевізника таким, що здійснював перевезення за цим маршрутом протягом попереднього періоду без порушення умов укладеного попереднього договору (дозволу).
Договір (дозвіл) може бути достроково розірвано (анульовано) організатором перевезень в частині відносин щодо обслуговування усього (усіх) маршруту (маршрутів) та/або виконання окремих рейсів з підстав, визначених законодавством.
Відповідно до абзацу 1 пункту 55 Порядку № 1081, організатор зобов`язаний: забезпечити за заявою автомобільного перевізника продовження строку дії договору (дозволу), але не більше одного разу і не більше ніж на п`ять років у разі виникнення підстав, визначених абзацом дев`ятим пункту 53 цього Порядку.
В абзаці 2 пункту 29 Порядку № 1081, зазначено, що у разі продовження строку дії договору (дозволу) з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування автомобільний перевізник не пізніше ніж за 90 календарних днів до закінчення строку дії договору (дозволу) подає організатору перевезень заяву за формою згідно з додатком 6.
Аналізуючи зазначені норм суд дійшов до висновку, що організатор перевезень зобов`язаний забезпечити продовження строку дії договору (дозволу), у разі виникнення перевізником певних умов, визначених абзацом 9 пункту 53 цього Порядку, а саме: подання відповідної заяви, підтвердження інвестування коштів на придбання більш нових та/або комфортабельних автобусів та наявність підстав вважати перевізника таким, що здійснював перевезення без порушення умов попередньо укладеного договору (дозволу). Крім того, за умовами зазначених норм дія договору продовжується одного разу і не більше ніж на п`ять років, тобто, зазначеними нормами визначено обмеження кількості та граничного строку на який може продовжуватися дія договору.
Суд зазначає, що заяви від 03 грудня 2019 року подані позивачем у визначений законодавством строк, тобто за 90 календарних днів до закінчення строку дії договорів від 3 березня 2017 року.
Як встановлено судом, жодних обставин, які б свідчили про встановлені факти, які дали б підстави вважати перевізника таким, що здійснював перевезення з порушенням умов попередньо укладеного договору (дозволу) лист відповідача від 03.02.2020 №1996/01-28/15 не містить. Також відповідач у відзиві на позовну заяву не наводить обставин порушення позивачем умов попередньо укладених договорів.
Щодо необхідної умови підтвердження інвестування коштів на придбання більш нових та/або комфортабельних автобусів судом встановлено наступне.
До заяв від 03 грудня 2019 року для підтвердження вказаної обставини позивачем додано: Відомості щодо інвестування коштів на придбання більш нових та/або комфортабельних автобусів, згідно додатку 7 до Порядку, які містили інформацію про обсяг інвестованих коштів, інформацію про транспортний засіб, договір, на підставі якого здійснено інвестування та дані тимчасових реєстраційних талонів (а.с. 12, 17, 22, 27, 32). Також на вимогу відповідача позивачем додатково надано копії договорів оперативного лізингу та копії тимчасових реєстраційних талонів на транспортні засоби (а.с. 107-136).
Приймаючи рішення про відмову в продовженні строку дії договорів, відповідач посилається на те, що договори лізингу та тимчасові реєстраційні талони транспортних засобів, які подані позивачем, не підтверджують належність таких транспортних засобів перевізнику.
З вказаного приводу суд зазначає, що абзацом 9 пункту 53 Порядку № 1081 не передбачено обов`язку заявника щодо підтвердження належності транспортних засобів перевізнику. Вказаним пунктом передбачено підтвердження інвестування коштів на придбання більш нових та/або комфортабельних автобусів.
При цьому, відмова відповідача не містить обставин, які б спростовували факт, що зазначені у відомостях транспортні засоби є більш новими/комфортабельними, ніж ті, які попередньо використовувались на даних маршрутах.
Відповідно до частини 1 статті 292 Господарського кодексу України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.
Суд зазначає, що наявні в матеріалах справи договори лізингу з передбаченими умовами сплати лізингових платежів та подальша реєстрація транспортних засобів у сервісних центрах МВС України за позивачем (лізингоодержувачем) і є документами, які підтверджують інформацію, що зазначена у відомостях щодо інвестування коштів на придбання більш нових та/або комфортабельних автобусів (а.с.8-32).
При цьому, законодавством не встановлено обмежень щодо обсягів інвестування коштів на придбання більш нових та/або комфортабельних автобусів стосовно тих, які використовувались автомобільним перевізником на об`єкті конкурсу.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем при поданні заяв від 03.12.2019 дотримано вимог абзацу 9 пункту 53 Порядку №1081, а твердження відповідача щодо відсутності підстав визначених абзацом 9 пункту 53 Порядку проведення конкурсу є необґрунтованими.
Оскільки судом встановлено, що відмова у продовженні строку дії договору є неправомірною, інші альтернативні варіанти для прийняття рішення у відповідача, кожен з яких окремо є відносно правильними, відсутні, слід зобов`язати відповідача виконати вимоги підпункту 1 пункту 55 Порядку №1081.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до частини 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 295 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Григорук О.Б.

Рішення складене в повному обсязі 06.07.2020.