Справа № 160/5106/20
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2020 року Справа № 160/5106/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо не проведення своєчасного повного розрахунку з позивачем при звільненні;
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку, залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 року, після усунення недоліків позовної заяви, відкрито провадження в адміністративній справі №160/5106/20 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
26.06.2020 року судом отримано відзив Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач заперечує проти позовних вимог, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на те, що діюче законодавство не містить приписів щодо обов`язкової сплати вказаної допомоги в день звільнення особи зі служби. ГУНП не являється бюджетною організацією та фінансується за рахунок надходжень з Національної поліції України, у зв`язку з чим звернулось з листом 17.04.2020 № 2915/103/01-2020 до Національної поліції України щодо виділення додаткових коштів для виплати одноразової допомоги. Крім того, відповідач не погоджується з наданим позивачем розрахунком середнього заробітку та надав власний розрахунок, в якому розмір заробітної плати за січень та лютий 2020 року зазначено без нарахованої у вказаних місяцях індексації.
06.07.2020 року судом отримано відповідь на відзив, в якому позивач посилається на необгрунтованість наданого відповідачем розрахунку, оскільки індексація є складовою частиною заробітної плати та наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 10.08.2009 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 по 17.03.2020 - службу в Національній поліції України.
Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 84о/с від 16.03.2020 року згідно з пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» капітана поліції Цибаня Романа Юрійовича старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Павлоградського відділу поліції звільнено за власним бажанням з 17 березня 2020 року.
Під час звільнення позивачу не виплачено одноразову грошову допомогу, яка передбачена ч. 2 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Вказану грошову допомогу позивач отримав 29.04.2020 року.
Наведені вище обставини сторонами не заперечуються.
Вважаючи несвоєчасну виплату одноразової допомоги протиправною бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію"; порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення поліцейських передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції".
Проте, у зазначених нормативних актах відсутні норми, що регулювали б питання (порядок) виплати поліцейському середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини, або коли про це йдеться у спеціальному законі.
Оскільки нормами Закону України "Про Національну поліцію" та постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", які є спеціальними щодо спірних правовідносин, не врегульовано питання щодо порядку виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то застосуванню підлягають норми трудового законодавства, тобто норми Кодексу законів про працю України.
Так, згідно із частиною першою статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
За змістом статті 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Тобто, виходячи з наведених вимог закону, всі суми, належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі ж невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 Кодексу законів про працю України відповідальність.
З матеріалів справи вбачається, що позивач був звільнений з посади старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Павлоградського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області відповідно до підпункту 7 пункту 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням). Станом на день звільнення стаж служби для виплати одноразової грошової допомоги складає 10 років 07 місяців 07 днів.
Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Відповідно до абзацу 4 пункту 10 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року N 393 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Відповідно до пункту 23 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 Поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення.
При цьому до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні не включається винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах, антитерористичних операціях та інших заходах в умовах особливого періоду.
Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.
День звільнення вважається останнім днем служби.
Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що поліцейські, які звільняються з поліції за власним бажанням мають право на отримання одноразової грошової допомоги.
При цьому гарантоване законом право на отримання вказаних виплат не може бути поставлене в залежність від особливостей фінансування та матеріально-технічного забезпечення поліції, як зазначає відповідач, тим більше, що про дату звільнення позивача відповідач вже був обізнаний 10.03.2020 року - дати подання рапорту про звільнення.
Слід зауважити, що непоширення норм Кодексу законів про працю України на рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ/поліції стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.
Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення)) не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що визначає порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення.
В той же час такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №803/1212/16, від 19 квітня 2018 року у справі №806/1183/16, від 1 березня 2018 року у справі №806/1551/17, від 1 березня 2018 року у справі №806/1309/17, від 7 лютого 2018 року у справі №806/535/16, від 25 жовтня 2019 року у справі № 811/1536/18.
Таким чином, суд вважає обгрунтованими та такими, що підлягають задоволення вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо не проведення своєчасного повного розрахунку з позивачем при звільненні, внаслідок чого, за приписами ст. 117 Кодексу законів про працю України, відповідач повинен був виплатити ОСОБА_1 його середній заробіток (грошове забезпечення) за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений Постановою КМУ від 08.02.1995р. №100.
В ході розгляду справи відповідачем було надано позивачеві довідку про доходи за січень-лютий 2020 року №17 від 13.04.2020, з урахуванням якої позивач здійснив розрахунок середнього грошового забезпечення за весь період затримки розрахунку.
Суд вважає обгрунтованими доводи відповідача стосовно застосування розміру заробітної плати для розрахунку середнього грошового забезпечення за весь період затримки розрахунку без урахування індексації, з огляду на таке.
Згідно положень абз. 1, 3 п. 2 розділу 2 Постанови № 100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.
У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.
Таким чином, середній заробіток повинен обчислюватися з грошового забезпечення за два останні місяці, які перебували звільненню позивача зі служби, а саме: січень та лютий 2020 року.
Відповідно до абз. 1, 2 п. 3 розділу 3 Постанови № 100, при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.
Одноразова винагорода за підсумками роботи за рік і за вислугу років включається до середнього заробітку шляхом додавання до заробітку кожного місяця розрахункового періоду 1/12 винагороди, нарахованої в поточному році за попередній календарний рік.
При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються: одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо); пенсії, державна допомога, соціальні та компенсаційні виплати. (абз.1, 3 та 7 п.4 розділу 4 Постанови № 100)
Згідно зі ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Таким чином, індексація - це компенсаційна виплата, яка дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг, тому під час обчислення середньої заробітної плати не враховується.
Згідно з абз. 3 п. 3 розділу ІІІ Постанова № 100 всі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.
Враховуючи, що позивач звільнений 17.03.2020 року, кількість днів затримки розраховується з наступного дня після дня звільнення, тобто кількість днів затримки складає 42 дні.
Таким чином, стягненню підлягає сума середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 18 березня 2020 року по 29 квітня 2020 року в розмірі 21 370,86 грн. (508,83 грн. х 42дні).
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з Головного управління Національної поліції Дніпропетровської області суми середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 21 370,86 грн.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ч. 1 ст. 139 КАС України, якими встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо не проведення своєчасного повного розрахунку з ОСОБА_1 при звільненні;
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до абзацу 1 пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя О.С. Луніна