Справа № 520/6121/2020
Суддя: Севастьяненко К.О.
Дата ухвалення: 2020-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 липня 2020 р. № 520/6121/2020
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Севастьяненко К.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:
- визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови встановлення ОСОБА_1 статусу "член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби" та видачі відповідного посвідчення, протиправними;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 встановити ОСОБА_1 статус "член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби" та видати відповідне посвідчення.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що посилання відповідача під час прийняття оскаржуваного рішення на положення пункту 6 статті 18 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", є необґрунтованим, оскільки позивачем надавались документи на підтвердження перебування на утриманні загиблого сина. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.
Ухвалою від 20.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження.
Представником відповідача через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що позивач до Харківського обласного військового комісаріату звернувся з пакетом документів, щодо встановлення статусу "член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби". Позивачем разом із заявою надано довідку від 28.10.2019 року № 683 про отримання пенсії з 01.10.2010 року, та довідку б/н від 12.11.2019 року, відповідно до якої, за свідченнями сусідів позивачки, остання проживала зі своїм померлим сином та знаходилась на його утриманні. Комісією для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу ветерана військової служби та вдови ветерана військової служби особам, які не є пенсіонерами МО України та встановленням статусу члена сім`ї померлого військовослужбовця в період проходження військової служби було прийнято протокольне рішення від 26.12.2019 року протокол №10 про направлення відповідного запиту до виконавчого комітету Вовчанської міської ради Харківської області щодо підтвердження факту перебування позивачки на утриманні померлого сина. Також, відповідачем було направлено лист від 13.01.2020 року № 131/ВСЗ на адресу міської ради, на яку отримано відповідь від 05.02.2020 року № 07-22/453/1, в якій зазначено, що відомості, які викладено у листі депутата міської ради Дудка від 12.11.2019 року останнім не перевірялись, вказаний лист носить інформаційний характер і не є юридичним документом. Крім цього Вовчанською міською радою Харківської області було надіслано лист від 11.03.2020 року № 02-22/758/1 відповідно до якого зазначено, що міська рада не має повноважень визначати факт перебування особи на утриманні, та радить звертатися до суду щодо встановлення даного факту. Так, протоколом засідання Комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу ветерана військової служби та вдови ветерана військової служби особам, які не є пенсіонерами МО України та встановленням статусу члена сім`ї померлого військовослужбовця в період проходження військової служби від 24.04.2020 року № 5 відмовлено позивачу у наданні статусу на підставі п. 6 ст. 18 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Позивачем надано через канцелярію суду відповідь на відзив, в якій зазначено, що з 25.10.2017 вже отримує пенсію по втраті годувальника, платником якої є Міністерство оборони України, відтак на думку позивача її вже визнано особою, що перебувала на утриманні загиблого сина, який був військовослужбовцем.
Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.
Судом зі змісту позовної заяви встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю військовослужбовця, молодшого сержанта ОСОБА_2 , 1977 року народження, який помер під час проходження військової служби на Сході України.
На підтвердження родинних стосунків позивачем надано до суду копію свідоцтва про народження дитини серія НОМЕР_1 від 06.05.1977 року та копію свідоцтва про одруження серія НОМЕР_2 від 26.12.1997 року, яке підтверджує факт зміни прізвища позивача.
Відповідно до свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_3 від 10.05.2017, син позивача ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Північного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців, захворювання, молодшого сержанта ОСОБА_2 , 1977 року народження, - "ішемічний інсульт. Набряк головного мозку, яке призвело до смерті - захворювання і причина смерті пов`язані із захистом Батьківщини".
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 від 16.05.2017 №129, молодшого сержанта ОСОБА_3 , виключено зі списків особового складу Збройних Сил України у зв`язку зі смертю.
З метою встановлення статусу член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби", позивач 11.11.2019 звернулась до відповідача із заявою.
Витягом з протоколу №10 засідання Комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу ветерана військової служби та вдови ветерана військової служби особам, які не є пенсіонерами МО України та встановлення статусу члена сім`ї померлого військовослужбовця в період проходження військової служби від 26.12.2019, направлено запит до виконавчого комітету Вовчанської міської ради Харківської області щодо підтвердження факту перебування громадянки ОСОБА_1 на утриманні померлого сина.
Листом від 28.04.2020 №1270/ВСЗ Харківський обласний військовий комісаріат надіслав позивачу витяг з протоколу №5 засідання Комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу ветерана військової служби та вдови ветерана військової служби особам, які не є пенсіонерами МО України та встановлення статусу члена сім`ї померлого військовослужбовця в період проходження військової служби від 24.04.2020, яким ОСОБА_1 відмовлено у встановленні статусу члена сім`ї військовослужбовців, які загинули/померли/чи пропали безвісти під час проходження військової служби та видачі посвідчення, оскільки громадянка ОСОБА_1 не надала документ, який свідчить про те, що вона мати померлого військовослужбовця, молодшого сержанта ОСОБА_3 , на день його смерті знаходилась на його утриманні, у відповідності до п. 6 ст. 18 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Позивач не погодившись з таким рішенням відповідача у формі протоколу, звернувся до суду за захистом своїх прав.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Разом з цим, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у ст. 1 якого, зокрема, встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Статтею 10 Закону України від 22.10.1993 року № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" визначено, що його дія поширюється на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також унаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.
До членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать, зокрема, батьки.
Відповідно до абз. 2 п. 4.16. Інструкції з організації роботи із забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей у Міністерстві оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.12.2014 № 937, членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби (у тому числі членам сімей військовослужбовців строкової служби), видається посвідчення члена сім`ї (батька, матері, дружини, чоловіка або дитини) військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби, у порядку, установленому постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 1993 року № 379 "Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби".
Згідно з абз. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби" від 28.05.1993 № 379 посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби (надалі - посвідчення), видаються батькам, дружині або чоловіку та дітям указаних військовослужбовців за зразками згідно з додатками № 1 і 2. Підставою для видачі посвідчення є документ, який підтверджує факт загибелі (смерті) чи пропажі безвісти військовослужбовця, виданий військовим комісаріатом.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" дія цього Закону не поширюється на членів сімей військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які загинули чи померли під час проходження військової служби (зборів), проходження служби у резерві внаслідок вчинення ними злочину чи адміністративного правопорушення, або якщо загибель (смерть) військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста сталася внаслідок вчинення ними дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, чи є наслідком навмисного заподіяння собі військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом тілесного ушкодження.
Свою відмову відповідач мотивував тим, що листи Вовчанської міської ради Харківської області від 05.02.2020 №02-22/4531 та від 11.03.2020 №02-22/758/1 не являються юридичним документом та мають інформаційний характер, запропонувавши громадянці ОСОБА_1 встановити факт перебування на утриманні сина, молодшого сержанта ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в період проходження військової служби.
Крім цього, в оскаржуваному рішенні у формі протоколу №5 від 24.04.2020 зазначено, що відповідно до п.6 ст.18 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та рішення Конституційного суду України від 03.06.1999 №5-рп члени сім`ї, що перебувають на утриманні військовослужбовця, це особи, що не мають власних доходів, або особи, пенсія, стипендія чи інший сукупний середньомісячний доход яких не перевищує офіційно встановлені межі малозабезпеченості (до законодавчого визначення прожиткового мінімуму).
Так, судом встановлено, що позивач є пенсіонером по втраті годувальника з 25.10.2017, що підтверджується пенсійним посвідченням серія НОМЕР_5 .
Управлінням соціального захисту населення Вовчанської районної державної адміністрації 11.09.2017 видано посвідчення серія НОМЕР_6 , про те, що позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни.
З огляду на викладене вище, враховуючи встановлені у справі обставини, суд доходить висновку, що позивачем належними доказами підтверджено перебування на утриманні її загиблого сина, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в період проходження військової служби.
Стосовно посилань відповідача на той факт, що листи Вовчанської міської ради Харківської області від 05.02.2020 №02-22/4531 та 11.03.2020 №02-22/758/1 носять інформаційний характер та не можуть бути доказом перебування позивача на утриманні померлого сина, суд зазначає, що позивачем доведено перед судом належними доказами, а саме: пенсійним посвідченням про отримання пенсії по утраті годувальника та посвідченням про надання пільг, для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, право на встановлення статусу "член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби".
Суд зазначає, що вищевказані документи встановлюють факт перебування позивача на утриманні померлого сина, ОСОБА_3 .
Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
У відповідності до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на це, суд доходить висновку, що оскаржуване рішення у формі протоколу № 5 від 24.04.2020 відповідача не відповідає наведеним критеріям, оскільки прийняте не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; без використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Відповідно до ч. 2 ст. 9 суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Враховуючи наведене, суд доходить висновку про задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування рішення у формі протоколу №5 засідання Комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу ветерана військової служби та вдови ветерана військової служби особам, які не є пенсіонерами МО України та встановлення статусу члена сім`ї померлого військовослужбовця в період проходження військової служби від 24.04.2020.
Продовжуючи розгляд справи в частині позовних вимог щодо зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 встановити ОСОБА_1 статус "член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби" та видати відповідне посвідчення, суд зазначає, що з системного аналізу положень ч. 1 ст. 2 та ч. 3 ст. 2 КАС України в кореспонденції з приписами ст.6 Конституції України, якою закріплений принцип розподілу державної влади, вбачається, що суд не може перебирати на себе функцій суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта.
Тому, не заперечуючи наявності у владного суб`єкта дискреційних повноважень у спірних правовідносинах та не обмежуючи обсягу адміністративного розсуду владного суб`єкта, суд вважає за необхідне обтяжити відповідача обов`язком повторно розглянути питання про встановлення ОСОБА_1 статус "член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби" та видачі відповідного посвідчення, з урахуванням висновків суду у даній справі.
При цьому, суд звертає увагу відповідача, що підстави, на яких ґрунтується оскаржене рішення владного суб`єкта, визнані судом юридично та фактично не спроможними, а тому не можуть бути причиною повторної відмови під час розгляду заяви зацікавленої особи.
Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи наведене вище, суд вважає позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню.
Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивач в силу закону звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 257-258, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення у формі протоколу №5 засідання Комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу ветерана військової служби та вдови ветерана військової служби особам, які не є пенсіонерами МО України та встановлення статусу члена сім`ї померлого військовослужбовця в період проходження військової служби від 24.04.2020.
Зобов`язати Харківський обласний військовий комісаріат ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) повторно розглянути питання щодо встановлення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) статус "член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби" та видачі відповідного посвідчення, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10 липня 2020 року.

Суддя Севастьяненко К.О.