Справа № 280/5099/19
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
30 червня 2020 року Справа № 280/5099/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Лазаренка М.С.,

за участю секретаря судового засідання Прус Я.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Лопухова В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

до ІНФОРМАЦІЯ_1 (69063, м. Запоріжжя, провул. Тихий, 7, код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ),

Міністерства оборони України (03168, м.Київ, пр. Повітрофлотський, 6, )

про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

21.10.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач-1), Міністерства оборони України (далі відповідач-2), в якому позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- визнати рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 , викладене у листі від 22 серпня 2019 року за вихідним № 1067/с щодо невизнання ОСОБА_1 учасником бойових дій, протиправним;

- зобов`язати комісію Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій прийняти рішення щодо визнання ОСОБА_1 учасником бойових дій;

- зобов`язати комісію Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій видати ОСОБА_1 посвідчення учасника бойових дій встановленого законодавством зразка.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з 06.05.1981 по 29.05.1984 позивач проходив дійсну строкову військову службу в Збройних Силах Союзу Радянських Соціалістичних Республік у складі Військово-Морського Флоту СРСР, а в період з 29.04.1982 по 03.08.1982 він у складі військової частини № НОМЕР_3 перебував на бойовій службі в Індійському океані в тому числі в м. Мапуту Народної Республіки Мозамбік, під час громадської війни в Мозамбіку (1977-1992 рр.). Зазначає, що 22.08.2019 Запорізький обласний військовий комісаріат за вих. № 1067/с на ім`я Військового комісару Василівського районного військового комісаріату Запорізької області відмовив позивачу у визнання його учасником бойових дій, оскільки період ведення бойових дій в Індійському океані з 28.04.1982 по 03.08.1982 не входить до Переліку держав та періодів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 № 63, а тому не має підстав для подання документів на комісію для визнання учасником бойових дій. Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду із цим позовом. Просить задовольнити позовні вимоги.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 25.10.2019 позовну заяву у справі №280/5099/19 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви строком 5 днів від дня одержання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Позивачем недоліки позовної заяви усунені у визначений судом строк.

Ухвалою суду від 12.11.2019 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі №280/5099/19 та призначено підготовче судове засідання на 11.12.2019.

ІНФОРМАЦІЯ_2 позовні вимоги не визнав, надавши 09.12.2019 до суду відзив на позовну заяву (вх.№51678), в якому зазначає, що позивач надав довідку яка підтверджує його перебування у складі військової частини НОМЕР_3 , яка знаходилась на бойовій службі в Індійському океані, але у цій довідці відсутнє жодне підтвердження, що позивача бо військова частина, до особового складу якої ОСОБА_1 на той час відносився, приймала участь безпосередньо в бойових діям. Вказує на те, що періоди проходження військової служби на території Народної Республіки Мозамбік не відповідають періодам, визначеним постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 № 63. При цьому, додатково зазначив, що військовим фахівцям у таких випадках пільги можуть надаватися на підставі довідок 10 Головного управління Генерального штабу Збройних Сил СРСР про їх особисту участь у бойових діях після 1979 року, як це передбачено приміткою 6 постанови Кабінету Міністрів України №63. Жодного документа аналогічного змісту на розгляд комісії позивачем надано не було. Відтак, вважає, що комісією було правомірно відмовлено позивачу у наданні статусу учасника бойових дій. Враховуючи наведене просив в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 11.12.2019 продовжено строк підготовчого провадження у справі №280/5099/19 строком на 30 (тридцять) днів та відкладено підготовче судове засідання на 27.01.2020.

Ухвалою суду від 19.12.2019 задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції. Доручено Василівського районному суду Запорізької область забезпечити проведення судового засідання, призначено на 27.01.2020 о 14:00 год., в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 27.01.2020 відкладено розгляд адміністративної справи №280/5099/19 та призначено підготовче судове засідання на 10.02.2020.

Ухвалою суду від 04.02.2020 задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції. Доручено Василівського районному суду Запорізької область забезпечити проведення судового засідання, призначено на 10.02.2020 о 11:30 год., в режимі відеоконференції.

10.02.2020 в ході судового засідання судом ухвалено прийняти заяву про уточнення позовних вимог та залучено до участі у справі в якості співвідповідача Міністерство оборони України, а також оголошено перерву до 18.03.2020.

Ухвалою суду від 10.02.2020 задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції. Доручено Василівського районному суду Запорізької область забезпечити проведення судового засідання, призначено на 18.03.2020 о 14:00 год., в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 18.03.2020 відкладено розгляд адміністративної справи №280/5099/19 та призначено підготовче судове засідання на 14.04.2020.

Ухвалою суду від 06.04.2020 задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції. Доручено Василівського районному суду Запорізької область забезпечити проведення судового засідання, призначено на 14.04.2020 о 14:30 год., в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні, призначено на 14.04.2020, судом ухвалено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 30.06.2020.

Ухвалою суду від 14.04.2020 задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції. Доручено Василівського районному суду Запорізької область забезпечити проведення судового засідання, призначено на 30.06.2020 о 11:30 год., в режимі відеоконференції.

06.05.2020 до суду від представника Міністерства оборони України надійшов відзив (вх.№21044), в якому зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України № 63від 08.02.1994 (зі змінами) «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» затверджено, що в Мозамбіку бойові дії велись у 1967-1969 роках, з листопада 1975 року по листопад 1979 року, а позивач проходив військову службу в інший період. Вказує на те, що архівна довідка, надана позивачем містить лише інформацію, що військова частина, в якій проходив військову служби позивач, тимчасово дислокувалась в порту Мупуту, але відомості про участь військової частини чи особисто позивача в бойових діях відсутні. Посилається на те, що документи до комісії саме Міністерства оборони України не надавались, комісією Міністерства оборони України протокольне рішення про відмову в призначенні допомоги не приймалось, а тому відсутні законні підстави зобов`язувати Міністерство оборони України вчиняти дії, які Міністерство не відмовлялось вчиняти. Вважає позовні вимоги необґрунтованими, передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи норми ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), у судовому засіданні 30.06.2020 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення позивача та його представник, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, судом встановлено наступне.

З 06.05.1981 по 29.05.1984 позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проходив дійсну строкову військову службу в Збройних Силах Союзу Радянських Соціалістичних Республік у складі Військово-Морського Флоту СРСР.

В період з 29.04.1982 по 03.08.1982 позивач у складі військової частини № НОМЕР_3 перебував на бойовій службі в Індійському океані в тому числі в м. Мапуту Народної Республіки Мозамбік, під час громадської війни в Мозамбіку (1977-1992 рр.).

22.08.2019 Запорізький обласний військовий комісаріат листом за вих. № 1067/с від 22.08.2019 на ім`я Військового комісару Василівського районного військового комісаріату Запорізької області відмовив ОСОБА_1 у визнання його учасником бойових дій, оскільки період ведення бойових дій в Індійському океані з 28.04.1982 по 03.08.1982 не входить до Переліку держав та періодів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 № 63, а тому не має підстав для подання документів на комісію для визнання учасником бойових дій.

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно з п. 2 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Військовослужбовці Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, поліцейські, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які за рішенням відповідних державних органів були направлені для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки або у відрядження в держави, де в цей період велися бойові дії.

Перелік держав, зазначених у цьому пункті, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 08.02.1994 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (надалі по тексту також - Постанова № 63) затверджено перелік держав, яким надавалася допомога за участю військовослужбовців Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки та осіб рядового, начальницького складу і військовослужбовців МВС СРСР, військовослужбовців Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, і періодів бойових дій на їх території.

В переліку держав, яким надавалася допомога за участю військовослужбовців Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки та осіб рядового, начальницького складу і військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, військовослужбовців Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, і періодів бойових дій на їх території, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 63, наявна країна Мозамбік та визначено періоди бойових дій у ній з 1967 по 1969 роки та листопада 1975 року по листопад 1979 року.

Також, у вказаному переліку міститься вказівка, що бойові дії велися і в інших країнах після грудня 1979 року.

Отже, під визначенням «інші країни після 1979 року», яке міститься в постанові № 63, слід розуміти у тому числі Мозабік.

Суд встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач числився у складі військової частини НОМЕР_3 та направлявся, зокрема, до порту Мапуту Народної Республіки Мозамбік та виконував завдання при збройних конфліктах.

Так, згідно архівної довідки, що видана Архівним відділом (на Північному флоті) Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації від 20.06.2019 за вих. №2974 зазначено:

- наказом командира військової частини № НОМЕР_4 за № 146 від 20 квітня 1982р., 20 квітня 1982р. Позивач був зарахований до особового складу військової частини № НОМЕР_3 ;

- наказом командира військової частини № НОМЕР_4 за № 0157 від 19 серпня 1982р., військова частина № НОМЕР_3 , є такою, що перебувала на бойовій службі з 29 квітня 1982р. по 03 серпня 1982р.;

- в наказі командира військової частини № НОМЕР_4 за № 0198 від 11 листопада 1982р., зазначено, що військова частина № НОМЕР_3 виконувала бойову службу в Індійському океані, на протязі 97 діб, в вищевказаний період, зокрема тимчасово дислокувалась в порту Мапуту Народної Республіки Мозамбік;

- наказом командира військової частини № НОМЕР_4 за № 237 від 21 травня 1984р., Позивач з 29 травня 1984р. звільнений в запас зі складу військової частини № НОМЕР_3 ;

- військова частина № НОМЕР_3 мала пункт постійної дислокації губа Западная Лица Мурманська область.

Постановою Кабінету Міністрів України № 16 від 13.01.1995 «Про застосування пункту 2 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту», затверджено Положення про Комісію з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій (надалі по тексту також - Положення).

Комісія з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій створюється у міністерстві та відомстві для розгляду заяв громадян, які працювали на підприємствах, в установах та організаціях відповідних міністерств і відомств і були направлені ними на роботу за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР в держави, де в цей період велися бойові дії (п. 1 Положення).

Згідно п. 3 цього Положення Комісія зобов`язана приймати до розгляду заяви громадян про їх учасниками бойових дій відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; реєструвати заяви у спеціальній книзі обліку; інформувати заявника про прийняття заяви до розгляду і дату засідання Комісії. Якщо виникає потреба у додаткових документах, що підтверджують статус заявника, Комісія робить запит до відповідних архівних установ, про що повідомляє заявника; розглядати заяви громадян, що надійшли до Комісії, у тримісячний термін.

Виходячи з системного аналізу вказаних вище правових норм та обставин справи, суд доходить висновку про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 при розгляді заяви ОСОБА_1 про встановлення статусу учасника бойових дій дійшов до передчасного висновку, не в повному обсязі прийняв до уваги надані позивачем документи, не проаналізував їх зміст, не врахував факт відрядження позивача під час проходження військової служби до Народної Республіки Мозамбік, з формальних підстав, листом повідомив про відсутність підстав для встановлення позивачу статусу учасника бойових дій, в зв`язку з тим, що період ведення бойових дій в Індійському океані з 29.04.1982 року по 03.08.1982 не входить до переліку держав та перідів, де велись бойові дії.

Таким чином, суд вважає рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 , викладене у листі від 22.08.2019 за вихідним № 1067/с щодо невизнання ОСОБА_1 учасником бойових дій, протиправним, а тому позовна вимоги позивача в цій частини є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача на підставі поданих документів надати статус учасника бойових дій та видати відповідне посвідчення встановленого зразка, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади, перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень та виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Оскільки прийняття рішення про встановлення статусу учасника бойових дій є дискреційним обов`язком військового комісаріату за місцем знаходження позивача та враховуючи ту обставину, що відмова у встановленні відповідного статусу оформлюється рішенням (протоколом) комісії, а відповідач у даній справі був повідомлений листом про відсутність підстав для встановлення йому статусу учасника бойових дій, отже суб`єктом владних повноважень не було прийнято відповідного рішення у розумінні вимог законодавства, суд доходить висновку щодо зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути заяву ОСОБА_1 , подану за н/вх. №218/с від 22.07.2019 з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 77, 139, 243, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (69063, м. Запоріжжя, провул. Тихий, 7, код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), Міністерство оборони України (03168, м.Київ, пр. Повітрофлотський, 6, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 , викладене у листі від 22 серпня 2019 року за вихідним № 1067/с щодо невизнання ОСОБА_1 учасником бойових дій, протиправним.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути заяву ОСОБА_1 , подану за н/вх. №218/с від 22.07.2019 з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні суду.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Запорізького обласного військового комісаріату.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення в повному обсязі складено та підписано 09.07.2020.

Суддя М.С. Лазаренко