Справа № 826/14989/16
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2020-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

14 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Степанюка А.Г., суддів Губської Л.В., Епель О.В., розглянувши заяву Офісу великих платників податків ДПС про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду місті Києва від 20 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» до Офісу великих платника податків ДФС, Державної фіскальної служби України, третя особа - Головне управління Державної казначейська служба України у м. Києві, про визнання протиправними дій та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (далі - Позивач, ПАТ «ДПЗКУ») звернулося до Офісу великих платника податків ДФС (далі - Відповідач-1, Офіс ВПП ДФС), Державної фіскальної служби України (далі - Відповідач-2, ДФС України), третя особа - Головне управління Державної казначейська служба України у м. Києві (далі - Третя особа, ГУ ДКС у м. Києві), в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправними дії Офісу ВПП ДФС, що полягають у несвоєчасному поданні висновку до Управління Державної казначейської служби м. Києва про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість із зазначенням сум ПДВ за січень-березень 2016р., що підлягало відшкодуванню з бюджету на розрахунковий рахунок на користь ПАТ «ДПЗКУ»;

- визнати протиправними дії ДФС України, що полягають у несвоєчасному наданні узагальненої інформації до Управління Державної казначейської служби, м. Києва одночасно до Офісу ВПП ДФС про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість із зазначенням сум ПДВ за січень 2016 року згідно декларації з податку на додану вартість № від 22.02.2016 року, за лютий 2016 року згідно декларації № від 21.03.2016 року (з урахуванням уточненого розрахунку від 08.11.2016 року № ), за березень 2016 року згідно декларації № від 20.04.2016 року (з урахуванням уточненого розрахунку від 08.11.2016 року № ), що підлягало відшкодуванню з бюджету на розрахунковий рахунок на користь ПАТ «ДПЗКУ».

- стягнути з Державного бюджету України на користь ПАТ «ДПЗКУ» пеню в розмірі 9 265 007,40 грн. за порушення строків бюджетного відшкодування податку на додану вартість за січень 2016 року згідно декларації з податку на додану вартість № від 22.02.2016 року, за лютий 2016 року згідно декларації № від 21.03.2016 року (з урахуванням уточнюючого розрахунку від 08.11.2016 року № ), за березень 2016 року згідно декларації № від 20.04.2016 року (з урахуванням уточнюючого розрахунку від 08.11.2016 року № ).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.03.2019 року позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України, що полягають у несвоєчасному поданні висновку до Управління Державної казначейської служби м. Києва про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість із зазначенням сум ПДВ за січень-березень 2016р., що підлягало відшкодуванню з бюджету на розрахунковий рахунок на користь Публічного акціонерного товариства України «Державна продовольчо-зернова корпорація України»;

- визнано протиправними дії Державної фіскальної служби України, що полягають у несвоєчасному наданні узагальненої інформації до Управління Державної казначейської служби м. Києва одночасно до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість із зазначенням сум ПДВ за січень 2016р. згідно декларації з податку на додану вартість № від 22.02.2016р., за лютий 2016р. згідно декларації № від 21.03.2016р. (з урахуванням уточн.розрахунку від 08.11.2016р. № ), за березень 2016р. згідно декларації № від 20.04.2016р. (з урахуванням уточн. розрахунку від 08.11.2016р. № ), що підлягало відшкодуванню з бюджету на розрахунковий рахунок на користь Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України»;

- стягнуто з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України (; адреса: 01033, Київ, вул.Саксаганського, 1) пеню в розмірі 9 850 494(дев`ять мільйонів вісімсот п`ятдесят тисяч чотириста дев`яносто чотири) гривні 76 копійок за порушення строків бюджетного відшкодування податку на додану вартість за січень 2016 року згідно декларації з податку на додану вартість № від 22.02.2016р., за лютий 2016р. згідно декларації № від 21.03.2016р. (з урахуванням уточн.розрахунку від 08.11.2016р. № ), за березень 2016р. згідно декларації № від 20.04.2016р. (з урахуванням уточн. розрахунку від 08.11.2016р. № ).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2019 року повернуто Офісу ВПП ДФС вперше подану у травні 2019 року апеляційну скаргу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Офіс великих платників податків ДПС (далі - Апелянт, Офіс ВПП ДПС) 28.02.2020 року вдруге подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його в частині визнання протиправними дій Офісу ВПП ДПС, що полягають у несвоєчасному поданні висновку до ГУ ДКС у м. Києві про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість із зазначенням сум ПДВ за січень-березень 2016 року, що підлягало відшкодуванню з бюджету на розрахунковий рахунок на користь Позивача та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ПАТ «ДПЗКУ» відмовити повністю.

Перевіривши апеляційну скаргу, суд ухвалою від 13.04.2020 року залишив її без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 295 КАС України, а саме - Апелянтом пропущено тридцятиденний строк на апеляційне оскарження рішення суду, а викладені у клопотанні про поновлення строку причини поважними визнані не були, до апеляційної скарги не було додано документ про сплату судового збору. Апелянту було надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги - десять днів з моменту отримання копії ухвали від 13.04.2020 року, але не раніше дня закінчення карантину, запровадженого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Як вбачається за матеріалів справи, копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху Апелянт отримав 23.04.2020 року, про що свідчить наявне у матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

На виконання вимог даної ухвали ГУ ДПС у м. Києві на адресу суду направлено заяву про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження, яка обґрунтована тим, що апеляційну скаргу повторно подано у межах строків річного строку, а повернення її вперше було зумовлено неможливістю сплати судового збору. Крім того, наголошує, що Відповідач-1 має конституційне право на апеляційне оскарження рішення суду.

Надаючи оцінку наведеним доводам, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Як було встановлено в ухвалі 13.04.2020 року, повний текст оскаржуваного рішення було отримано Відповідачем-1 02.05.2019 року (т. 2 а.с. 270). Отже, останнім днем подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції з урахуванням вихідних днів було 03.06.2019 року. Проте апеляційну скаргу подано до суду 28.02.2020 року, тобто поза межами встановленого приписами КАС України процесуального строку.

При цьому судом враховується, що вперше подану Офісом ВПП апеляційну скаргу було залишено без руху ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2019 року у зв`язку з несплатою судового збору, копію якої отримано Відповідачем-1 27.06.2019 року (т. 3 а.с. 23). Вказаним судовим рішенням було надано податковому органу семиденний строк для усунення недоліків. У зв`язку з неподанням документу про сплату судового збору в установлений строк суд ухвалою від 15.07.2019 року повернув Офісу ВПП вперше подану останнім апеляційну скаргу. Тобто, Відповідач-1 мав достатній визначений законодавцем час для усунення недоліків.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Судом враховується, що підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк подання апеляційної скарги.

Сама по собі сплата судового збору суб`єктом владних повноважень не може бути безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції за відсутності належного підтвердження вчинення таким суб`єктом дій, спрямованих на забезпечення апеляційного оскарження судового рішення.

Аналогічна позиція підтримується і Верховним Судом, зокрема, у постановах від 18.05.2018 року у справі №820/4558/16, від 22.05.2018 року у справі №826/26113/15, від 18.09.2018 року у справі №826/25121/15.

Крім того, у постанові від 21.11.2019 року у справі №804/3200/18 Верховний Суд підкреслив, що довготривала процедура сплати судового збору, не може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.

Суд вважає за необхідне звернути увагу, що, отримавши копію ухвали від 15.07.2019 року про повернення вперше поданої апеляційної скарги 22.07.2019 року (т. 3 а.с. 29), Апелянт вдруге подав апеляційну скаргу лише 28.02.2020 року. Викладене, на переконання суду, свідчить про те, що Офісом ВПП не вчинялися активні дії, спрямовані на апеляційне оскарження судового рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне підкреслити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Наведений висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26.03.2020 року у справі № 805/2688/18-а.

Обмеження строку на апеляційне оскарження не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року №17-рп/2011). Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для можливості визнання поважними причин пропуску Відповідачем-1 строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва з підстав наявності в останнього конституційного права на повторне подання апеляційної скарги та тимчасової відсутності коштів на рахунках контролюючого органу. Інших доводів поважності причин пропуску строку Апелянтом не зазначено.

У контексті наведеного суд вважає за необхідне зауважити, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеєр проти Бельгії»).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, зважаючи на викладене та з огляду на відхилення доводів Апелянта щодо поважності причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви про його поновлення.

Крім іншого, суд вважає за необхідне звернути увагу, що до заяви про поновлення процесуального строку були додані платіжне доручення від 06.11.2019 року №126 на суму 1 921,00 грн. та квитанція від 30.06.2020 року №0.0..1 на суму 146,00 грн.

Разом з тим, визначеним в ухвалі від 13.04.2020 року про залишення апеляційної скарги без руху способом усунення недоліків апеляційної скарги було визначено, зокрема, надання документу про сплату судового збору на суму 2 067,00 грн..

Згідно ч. 10 ст. 169 КАС України заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України. Правила цієї частини не застосовуються до заяв про забезпечення доказів або позову.

При цьому, аналіз положень ст. 296 КАС України у взаємозв`язку з приписами ч. 10 ст. 169 КАС України свідчить, що належним документом про сплату судового збору є такий документ, яким підтверджується перерахування коштів зі сплати судового збору на визначені у встановленому чинним законодавством порядку реквізити: отримувач коштів - УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача - UA1026007; код класифікації доходів бюджету - 22030101.

Разом з тим, зі змісту надісланого судом першої інстанції платіжного доручення від 06.11.2019 року №126 вбачається, що визначений у ній розмір судового збору в сумі 1 921,00 сплачено на рахунок UA7026007, що належить з 01.11.2019 року до рахунку для сплати судового збору Верховного Суду. А відтак надане платіжне доручення про сплату судового збору не може вважатися документом про сплату судового збору за подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду. Отже, за подання даної апеляційної скарги судовий збір сплачено лише частково в сумі 146,00 грн., що підтверджується квитанцією від 30.06.2020 року №0.0..1.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.

Таким чином, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, а також виходячи з принципу обов`язковості судових рішень, суд вважає за необхідне підкреслити, що усуненням недоліків апеляційної скарги в частині сплати судового збору є необхідність надання документа про сплату судового збору на суму 1 921,00 грн. на такі реквізити: отримувач коштів - УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача - UA1026007; код класифікації доходів бюджету - 22030101.

Керуючись ст.ст. 169, 248, 295, 321, 325 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Офісу великих платників податків ДПС про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2019 року - відмовити.

Додатково зазначити, що належним виконанням вимог ухвали від 13 квітня 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху в частині необхідності сплати судового збору є надання документу про сплату судового збору на суму 1 921,00 грн. на вказані у даній ухвалі реквізити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель