Справа № 520/3900/2020
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 р.Справа № 520/3900/2020

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , П`янової Я.В. ,

за участю секретаря судового засідання - Олійник А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Зінченко А.В., м. Харків) від 23.04.2020 року (повний текст рішення складено 23.04.2020 р.) по справі №520/3900/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просила суд визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Харківській області та скасувати Рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (не перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 21 січня 2020 року винесене Головним управлінням ДПС у Харківській області.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2020 року було відмовлено у задоволенні позову.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2020 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач правом надання відзиву не скористався.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що ОСОБА_1 зареєструвалась, як фізична особа-підприємець 07.05.2008 року (номер запису про проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця: 2 095681).

З 01.10.2012 року по 01.07.2015 року здійснювала підприємницьку діяльність перебуваючи в статусі платника єдиного податку (5% 3 група). Це підтверджується роздруківкою з Реєстру платників єдиного податку, Свідоцтвом платника єдиного податку від 01 жовтня 2012 року серії А № 873588, заявою про відмову від спрощеної системи оподаткування з 1 липня 2015 року.

За період з 2013 по 30.12.2016 року позивач не отримувала дохід від підприємницької діяльності. Це підтверджується податковою звітністю за цей період.

30.12.2016 року було припинено діяльність як фізичної особи-підприємця, про що державним реєстратором департаменту реєстрації ХМР Ахадовою А.Ю. було здійснено відповідний запис до державного реєстру (номер запису: 3095681).

Позивач перебувала на обліку у Східній ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківської області. (Дата взяття на облік: 12.05.2008; Номер взяття на облік: 9777; Дата зняття з обліку: 31.12.2016; Номер зняття з обліку: 076).

06.02.2017 року у зв`язку припиненням діяльності підприємця було подано до Східної ОДПІ м. Харкова письмову заяву про проведення документальної перевірки правильності нарахування та сплати податків і зборів.

В серпні 2018 року позивач дізналась, що існує виконавче провадження стосовно стягнення заборгованості з ЄСВ у сумі 15224,73 гривень.

У державного виконавця вона ознайомилась з вимогою про сплату недоїмки (Ф-515) від 18 січня 2017 року в якій зазначено, що станом на 01.03.2018 року у неї існує заборгованість зі сплати єдиного внеску (недоїмки, штрафу та пені) у сумі 15 224,73 грн.

Позивачем 21.08.2018 року було сплачено недоїмку з ЄСВ. Про сплату боргу свідчать копія банківської квитанції від 21.08.2018 року.

Після сплати недоїмки з ЄСВ Відповідач видав Повідомлення про сплату боргу від 23.08.2018 року в якому зазначено, що Вимога про сплату недоїмки (Ф-515-У) від 21.03.2018 року вважати відкликаною з 21.08.2018 року.

В січні 2020 року по пошті позивач отримала Рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (не перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 21 січня 2020 року. Дане рішення винесене Начальником східного управління ГУ ДПС у Харківській області Зайцевим Ю.О.

В Рішення № зазначено, що позивачу нараховано штраф у розмірі 1902,87 гривень та пеню у розмірі 24112,45 за період 23.07.2013 року по 21.08.2018 року за несвоєчасну сплату ЄСВ.

ОСОБА_1 було 03.02.2020 року подано скаргу до ГУ ДПС у Харківській області на вищезазначене рішення.

Скаргу залишено без задоволення та рекомендовано звернутися до контролюючого органу вищого рівня та було надано розрахунок пені до Рішення № .

Позивач вважає вказане рішення протиправним, а тому звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої виходив з того, що відповідач під час винесення спірного рішення діяв на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, тому таке рішення є правомірним.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року №2464-VІ (далі - Закон №2464-VІ).

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 4 Закону України №2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України №2464-VІ платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України №2464-VІ, платники єдиного внеску, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

За правилами ч. 10 ст. 9 Закону №2464, днем сплати єдиного внеску вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; 2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі; 3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина 12 статті 9 Закону № 2464).

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464, є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Керуючись «Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №449 від 20.04.2015 року, а саме: розділом VІІ цієї Інструкції «Фінансові санкції» передбачено, що за несплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, на платників, які допустили зазначене порушення в період до 01 січня 2015 року, накладається штраф 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, на платників, які допустили зазначене порушення у період з 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно несплачених сум.

Одночасно на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч. 1 ст. 25 Закону №2464).

При цьому, строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується згідно ч. 16 ст. 25 Закону.

Згідно з ч. 13 ст. 25 Закону України №2464-VІ, нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно. У разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки нарахування пені зупиняється з дня подання скарги до органу доходів і зборів або позову до суду.

За змістом пп. 2 п. 2 розд. VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів,

Рішення контролюючого органу є виконавчим документом.

При цьому, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки, незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника.

Відповідно до частини 6 статті 25 Закону № 2464 за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

В ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 належним чином не виконувались вимоги ст.9 Закону України №2464-VI, єдиний внесок за залишками, переданими Пенсійним фондом України становить у сумі 5204,33 гривень, нарахування ЄСВ за ІІІ квартал - 1.194,03 гривень, IV квартал 2013 року у сумі 1218,67 гривень, І-IV квартал 2014 року у сумі 5071,8 гривень (1267,95 гривень-щоквартальний розмір нарахування ЄСВ) та за І-ІІ квартал 2015 року у сумі 2535,9 гривень сплачено з порушенням законодавчо встановленого строку. Станом на 31.07.2015 року сума недоїмки складала 15 224,73 гривень.

Фактична сплата (перерахування) недоїмки з ЄСВ є 21.08.2018 р., про що свідчить копія банківської квитанції від 21.08.2018 року (а.с. 16).

Отже, у зв`язку з тим, що платником податку було порушено терміни сплати єдиного внеску, відповідно до п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України №2464-VI передбачено застосування штрафних санкцій за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірі 10 відсотків до 01.01.2015 р. та 20 відсотків з 01.01.2015 р. та, відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону України №2464-VI, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Вищезазначене стало підставою для винесення ГУ ДПС України у Харківській області оскарженого рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату (перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Відповідно до інтегрованої картки платника податку АІС "Податковий блок", розрахунку штрафної санкції ОСОБА_1 підлягає нарахуванню штрафу в розмірі 1902,87 грн. та пені 24112,45 грн., з яких нараховано штраф за несплату (неперерахування) або не своєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірі 10 відсотків до 01.01.2015 року на суму 520,43 грн. (єдиний внесок за залишками, переданими Пенсійним фондом України ), на суму 621,67 грн. (ІІІ-IV квартал 2013 року, І-ІІІ квартал 2014 року), та 20 відсотків на суму 760,77 грн. (IV квартал 2014 року, І-ІІ квартал 2015), а також нараховано пеню в розмірі 24112,45 грн. (за період з 23.07.2013 р. по 21.08.2018 року).

При цьому, твердження позивача щодо порушення процедурних питань при винесенні вимоги № Ф-515, яка для позивача визначає суму недоїмки в розмірі 15224,73 грн., не приймаються до уваги оскільки предметом даної справи є саме правомірність винесення рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, який було визначено позивачу на підставі вимоги за № Ф-515, правомірність якої не є предметом даної справи.

Предметом даної справи не є саме сума нарахування недоїмки з єдиного внеску в розмірі 15224,73 грн., а надається оцінка правомірності нарахування вже штрафу та пені за несвоєчасне перерахування єдиного внеску, який було сплачено (що не заперечується сторонами) позивачем 21.08.2018 р.

Інші доводи апеляційної скарги апелянта встановлених обставин справи та висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що відповідач під час винесення спірного рішення діяв на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, тоді як позивач не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність його рішення, що оскаржується.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2020 року по справі № 520/3900/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді З.Г. Подобайло Я.В. П`янова
Повний текст постанови складено 10.07.2020 року