Справа № 240/7649/20
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2020-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
10 липня 2020 року м. Житомир справа № 240/7649/20
категорія 109020100
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Попової О.Г.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Радомишльської міської ради про визнання протиправним рішення в частині відмови, зобов`язання вчинити дії,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Радомишльської міської ради, в якому просить:
Вказане рішення міської ради позивач вважає незаконним та протиправним, а тому звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України).
Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.
У відповідності до положень частини п`ятої статті 262, частини першої статті 263 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Згідно з частиною четвертою статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Частиною п`ятою статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 17.03.2016 року наказами №6-795/14-16 СГ, №6- 796/14-16 СГ в.о. начальника ГУ Держгеокадастру у Житомирській області відповідно до ст. ст. 116, 118, 121, 122 Земельного кодексу України ОСОБА_1 надано дозволи, як учаснику бойових дій, на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Радомишльського району, за межами населених пунктів Лутівської сільської ради, орієнтовною площею 2,0 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства і 0.12 га для індивідуального садівництва (а.с.9-10).
Як зазначає позивач в позові, ним було замовлено проектну документацію із землеустрою.
- площею 2,0 для ведення особистого селянського господарства;
- площею 0,12 га для індивідуального садівництва;
- площею 56,7113 га для індивідуального дачного будівництва (орієнтовною площею по 0,10 га кожна) (а.с.16).
Рішенням двадцять четвертої сесії Радомишльської міської ради від 24.12.2019 року за № 843, ОСОБА_1 відмовлено в клопотанні щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення частини земельної ділянки, кад. № :07:000:0117, так як на даний час технічна документація щодо поділу земельної ділянки, кад. № :07:000:0117, не розроблена. (а.с.19).

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.

При оцінці правомірності рішення судом враховується, що суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним Кодексом України від 25.10.2001 № 2768-III (далі - ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III), Законом України «Про землеустрій» від 22.05.2003 № 858-IV (далі - Закон від 22.05.2003 № 858-IV) та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Статтею 79-1 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок здійснюється:

- у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;

- шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок;

- шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

- шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом;

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Із аналізу вищенаведених норм видно, що формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою, крім випадків, формування їх шляхом поділу чи об`єднання із раніше сформованих ділянок, що, в свою чергу, здійснюється за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Відповідно до ст. 1 Закону від 22.05.2003 № 858-IV:

- технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування;

- проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.

Згідно ст. 25 Закону від 22.05.2003 № 858-IV видами документації із землеустрою, зокрема є зокрема: технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Таким чином, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок є різними за своєю суттю документами із землеустрою, не є тотожними за процедурою виконання цієї документації.

Тобто, згідно з Земельним кодексом України способами формування земельної ділянки, є, у порядку відведення земельної ділянки із земель державної, комунальної власності (за відсутності на даній частині земної поверхні сформованих та зареєстрованих земельних ділянок), шляхом поділу раніше сформованої земельної ділянки. На одній частині земної поверхні неможливим є існування двох одночасно зареєстрованих земельних ділянок, координати яких перетинаються, адже ч. 2 ст. 79 ЗК України встановлює, що право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий шар.

Отже, надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. Натомість, коли йдеться про формування земельної ділянки з частини вже сформованого земельного масиву, що має кадастровий номер, її відведення відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки.

Вказаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 04.05.2020 у справі № 802/1539/17-а.

Згідно з вимогами частин дев`ятої-десятої 79-1 ЗК України, земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

За правилами частини першої статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до частини другої цієї статті, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. А відповідно до частини третьої - безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. За правилами частини четвертої цієї статті, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам визначені у статті 121 Земельного кодексу України, і що стосується ведення особистого селянського господарства, то така норма становить не більше 2,0 гектари.

За правилами частини шостої статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно з частиною сьомою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

А згідно з частиною восьмою цієї статті, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

За правилами частини дев`ятої цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, підставою для відмови у затвердженні проєкту землеустрою може бути лише те, що проєкт землеустрою не погоджений в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках.

Відповідно до положень частин десятої, одинадцятої цієї статі, відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу вимог частини третьої статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" №280/97-ВР від 21.05.1997, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Судом встановлено, що 17.03.2016 року наказами №6-795/14-16 СГ, №6- 796/14-16 СГ в.о. начальника ГУ Держгеокадастру у Житомирській області відповідно до ст. ст. 116, 118, 121, 122 Земельного кодексу України ОСОБА_1 надано дозволи, як учаснику бойових дій, на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Радомишльського району, за межами населених пунктів Лутівської сільської ради, орієнтовною площею 2,0 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства та 0,12 га для індивідуального садівництва.

Зазначені накази є чинним і у встановленому порядку ніким не скасовувались.

Як встановлено судом, позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою та технічною документацією із землеустрою про надання погодження ОСОБА_1 щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, площею 0.12 га для ведення садівництва, для подальшої передачі у власність, розташованої на території Радомишльського району, за межами населеного с.Березці Лутівського старостинського округу із єдиного масиву поля с.Березці з кадастровим номером: :07:000:0117 Радомишльського району.

Тоді як, Радомишльська міська рада розглядаючи вказану заяву прийняла рішення, яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, у зв`язку з тим, що технічна документація щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером: :07:000:0117 не розроблена.

Отже, відповідач відмовив у надані дозволу на виготовлення проекту землеустрою, тоді як позивачем було заявлено клопотання про погодження (затвердження) технічної документації із землеустрою.

Тобто, суд приходить до висновку, що відповідач діяв неправомірно при розгляді заяви позивача щодо погодження технічної документації землеустрою земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, площею 0,12 га для ведення садівництва, для подальшої передачі у власність, розташованої на території Радомишльського району, за межами населеного с.Березці Лутівського старостинського округу із єдиного масиву поля с.Березці з кадастровим номером: :07:000:0117 Радомишльського району.

З приводу вимоги позивача про зобов`язання Радомишльської міської ради винести на чергову сесію Радомишльської міської ради питання щодо надання погодження технічної документації із проекту землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності Радомишльської міської ради з кад.№ :07:000:0117 ОСОБА_1 щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, 0,12 га для ведення садівництва для подальшої передачі у власність, розташованої в с. Березці Радомишльського району, суд вважає, що така вимога не підлягає до задоволення з огляду на те, що відповідачем у рішенні від 24.12.2019 року не досліджено питання, яке безпосередньо було заявлено позивачем в заяві від 12.12.2019 року (погодження технічної документації із землеустрою).

Згідно з частиною 4 статті 245 КАС України суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд зазначає, що порушене право позивача на отримання обґрунтованого рішення за його заявою має бути відновлено, шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву та прийняти рішення відповідно до вимог земельного законодавства.

Також, суд наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивача, з урахуванням правової оцінки, наданої судом обставинам у цій справі.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, чого не було зроблено позивачем.

Відповідно до вимог ч. 2 названої норми в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, що і було зроблено відповідачем.

Суд, за результатом дослідження обставин і оцінки доказів адміністративної справи, аналізу норм законодавства, враховуючи доводи сторін, а також те, що відповідач (орган владних повноважень) не довів правомірність прийняття оскаржуваного рішення, дійшов висновку про часткове задоволенні позову.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Радомишльської міської ради (майдан Соборний, 12, Радомишль, Житомирська область, 12201. Код ) про визнання протиправним рішення в частині відмови, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати п.10 рішення Радомишльської міської ради Житомирської області від 24.12.2019 року за № 843 "Про відмову у клопотанні" в частині відмови в клопотанні ОСОБА_1 щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення частини земельної ділянки, кад. № :07:000:0117.

Зобов`язати Радомишльську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.12.2019 року про погодження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності Радомишльської міської власності, площею 58,8313 га - земля запасу, в частині виділення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, земельної ділянки площею 0.1200 га для індивідуального садівництва, за межами населених пунктів Лутівської сільської ради Радомишльського району, із єдиного земельного масиву поля с. Березці з кадастровим номером :07:000:0117.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 10 липня 2020 року.

Суддя О.Г. Попова