Справа № 357/2127/20
Суддя: Цуранов А. Ю.
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/2127/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді - Цуранова А. Ю. ,

при секретарі - Севериненко Д. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у приміщенні суду м. Біла Церква у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до: 1) інспектора СРММ-4 Білоцерківського відділу поліції старшого лейтенанта Зілько Романа Петровича; 2) СРПП-4 Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

21.02.2020 року ОСОБА_1 звернувся засобами поштового зв`язку до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до інспектора СРММ-4 Білоцерківського відділу поліції старшого лейтенанта Зілько Романа Петровича та Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення, в якому просив суд: 1) поновити строк для звернення з позовною заявою; 2) визнати дії інспектора СРММ-4 Білоцерківського ВП ст. л-нт. Зілько Романа Петровича щодо складення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 457222 від 23.10.2018 року незаконними; 3) визнати протиправною і скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії НК № 457222 від 23.10.2018 року; 4) закрити провадження у справі.

Позовні вимоги позивачем обґрунтовані тим, що будь-яких доказів, які б підтверджували нібито скоєне ним адміністративне правопорушення, не існує, оскільки адміністративного правопорушення, про яке йде мова у постанові серії НК № 457222 від 23.10.2018 року він не вчиняв, при цьому пункт 8 вказаної постанови не місить відомостей про долучення до неї будь-яких відомостей. Крім того, були допущені ряд порушень при її складенні, оскільки відповідач незаконно розглянув справу нібито на місці зупинки автомобіля, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи, відповідач позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, а справа незаконно розглянута без участі позивача.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою вказано, що 04.02.2020 року, перевіряючи стосовно себе інформацію в Єдиному реєстрі боржників, позивачу стало відомо, що в Білоцерківському міському відділі ДВС ЦМЮ Міністерства юстиції (м. Київ) на виконанні перебуває виконавче провадження про стягнення штрафів у справах про адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, а 14.02.2020 року його представник ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 58012605 та зробив фотокопію оскаржуваної постанови, тому про існування оскаржуваної постанови йому стало відомо лише 14.02.2020 року.

27.02.2020 року вказаний адміністративний позов зареєстровано судом та 27.02.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.

02.03.2020 року ухвалою судді прийнято справу до розгляду, відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

15.04.2020 року представник позивача звернувся до суду з клопотанням, в якому просив замінити неналежного відповідача - Батальйон патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, належним відповідачем - СРПП-4 Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

Ухвалою суду від 15.04.2020 року замінено співвідповідача у справі Батальйон патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції на СРПП-4 Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

14.05.2020 року на адресу суду надійшло повідомлення від Білоцерківського відділу поліції ГУ НП в Київській області Національної поліції України про те, що інспектор СРПП №4 Білоцерківського відділу поліції старшого лейтенанта Зілько Роман Петровича наказом ГУ НП в Київській області № 25 від 31.01.2020 року звільнений з ОВС.

Позивач 03.07.2020 року звернувся до суду засобами електронного зв`язку з клопотанням про розгляд справи без його участі, в якому позовні вимоги підтримав.

Представник відповідачів в судові засідання 29.04.2020 року, 11.06.2020 року та 08.07.2020 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

Крім того, на адресу відповідача 16.06.2020 року судом направлено лист з пропозицією подати відзив на позовну заяву або надати письмове повідомлення про відсутність наміру подавати відзив.

Враховуючи відсутність будь-якої відповіді на вищевказаний лист суду, наявність у справі листа Білоцерківського відділу поліції від 14.05.2020 року про звільнення інспектора поліції, відповідно до змісту якого суб`єкт владних повноважень обізнаний про наявність у провадженні суду даної справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

В силу вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

23.10.2018 року постановою інспектора СРММ-4 Білоцерківського відділу поліції старшого лейтенанта Зілько Романа Петровича серії НК № 457222 визнано винним ОСОБА_1 у вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 23.10.2018 року об 11 год. 20 хв. в м. Біла Церква, бул. Олександрійський, 83, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом PEUGEOT BIPPER номерний знак НОМЕР_1 , здійснив стоянку з зоні дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив п. 3.34 Розділу 33 ПДР.

Вказана постанова від 23.10.2018 року не містить відомостей про долучення будь-яких доказів. Відповідно до пункту 10 копії постанови від 23.10.2018 року позивач «від отримання копії відмовився», копію постанови надіслано рекомендованим листом за вих. номером 20303 від 24.10.2018 року.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності (стаття 7 КУпАП).

Згідно з нормами статті 14 Закон України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII, поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до Правил дорожнього руху України, розділу 33 «Заборонні знаки» знак 3.34 «Зупинку заборонено», забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Частиною статті 122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Частиною третьою статті 288 КУпАП передбачено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Отже, позивач не визнав факт вчинення ним правопорушення, внаслідок чого звернувся до суду з адміністративним позовом, при цьому відповідачем встановлений обов`язок довести правомірність рішення, як такого, що відповідає вимогам ст. 2 КАС України не виконано.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд дійшов висновку за необхідне визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанови та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги в частині визнання дій відповідача щодо складання оскаржуваної постанови незаконними, на думку суду, не підлягають задоволенню, оскільки предметом розгляду у справі, відповідно до частини 3 статті 286 КАС України, є перевірка законності рішення (постанови) у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, відсутні підстави для поновлення строку звернення до суду з позовом, оскільки відсутні відомості про дату отримання позивачем копії оскаржуваної постанови, крім зазначеного ним самим у позовній заяві та клопотанні про поновлення строку.

Керуючись ст. 2, 6, 9, 77, 242-246, 255, 262, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною і скасувати постанову інспектора СРММ-4 Білоцерківського відділу поліції старшого лейтенанта Зілько Романа Петровича серії НК № 457222 від 23.10.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

СуддяА. Ю. Цуранов