Справа № 541/848/20
Суддя: Андрущенко-Луценко С. В.
Дата ухвалення: 2020-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/848/20
Провадження №2-а/541/18/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 липня 2020 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі: головуючої судді - Андрущенко-Луценко С.В.,

при секретарі - Непокупній Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області, інспектора сектору реагування патрульної поліції Миргородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області Яковенко Олександра Юрійовича, Головного управління національної поліції України в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

07.05.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Полтавській області, інспектора сектору реагування патрульної поліції Миргородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області Яковенко Олександра Юрійовича, Головного управління національної поліції України в Полтавській області про скасування постанови серії БАА №322897 від 27.04.2020 про накладення адміністративного стягнення за ч.1,6 ст. 121 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27.04.2020 відповідачем було винесено постанову серії БАА №322897 про притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч. 1,6 ст. 121 КУпАП, зафіксоване не в автоматичному режимі, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Позивач вказує, що винним себе не визнає, з винесеною постановою не згоден, при її винесенні не було надано доказів скоєння ним цього правопорушення. Крім того, на його думку, постанову складено з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема не зазначено технічний засіб, яким було зафіксовано порушення, що тягне за собою недопустимість доказу. З цих підстав вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбачений ст.121 ч.1,6 КУпАП, оскільки не були з`ясовані та доведені обставини його вини. Також при розгляді справи про адміністративне правопорушення було порушено його право на захист. Інспектором було відмовлено в задоволенні його клопотання про перенесення розгляду справи в зв`язку з необхідністю забезпечення присутності при розгляді адміністративного матеріалу його захисника.

Ухвалою суду від 21.05.2020 відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд з урахуванням положень ст. 286 КАС України (а.с.14).

Ухвалою суду від 13.05.2020 залучено до участі у справі співвідповідача Головне управління Національної поліції в Полтавській області (а.с.23-24).

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав. Не визнав своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 121 ч.1,6 КУпАП. Пояснив, що 27 квітня 2020 року у нічний час керував легковим автомобілем у місті Миргороді і був зупинений працівником поліції. Номерні знаки його автомобіля, в тому числі і задні, були освітлені і ніщо не ускладнювало їх ідентифікацію з відстані 20 метрів, як про те йдеться у частині 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Інспектор не вживав жодних технічних чи інших заходів для перевірки освітленості номерних знаків на зупиненому автомобілі чи фіксації їх неосвітленості. При цьому стверджує, що як задній номерний знак, так і передній були достатньо освітленими, а відтак вимог пунктів 2.9 в, 30.2 Правил Дорожнього руху України не порушив. Працівником поліції не доведено вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1,6 ст. 121 КУпАП, оскільки відеозапис є недопустимим доказом, зважаючи на ту обставину, що в постанові не зазначено технічний засіб з допомогою якого він був зроблений. Інспектором поліції було порушено його право на захист.

Відповідач інспектор сектору реагування патрульної поліції Миргородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_2 , суду пояснив, що перебував на чергуванні. Побачив автомобіль позивача, в якому не освітлювався задій номерний знак, що свідчило про порушення позивачем ПДР. Відносно позивача ним було складено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за допущене порушення. Порушення було зафіксовано з допомогою відео реєстратора. Просить суд відмовити в задоволенні позову. Не пам`ятає, чи заявлялося позивачем клопотання про участь захисника при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Відповідачі Управління патрульної поліції в Полтавській області, Головне управління національної поліції України в Полтавській області свого представника в судове засідання не направили. Про розгляд справи повідомлені належним чином (а.с. 25,26). Відзив на позовну заяву не направили.

Миргородський ВП ГУНП в Полтавській області направив оптичний носій з відеозаписом підстави зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 (а.с.18,19).

Відповідно до положень ст. 205 КАС України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представників відповідачів.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

Судом встановлено, що постановою від 27.04.2020 серії БАА № 322897 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч. 1,6 ст. 121 КУпАП, зафіксоване не в автоматичному режимі, та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. В п.7 постанови зазначено, що до постанови додається відео доказ на вимогу суду (а.с. 4).

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, посадовими особами національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП.

Згідно з положенням ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Однак постанова щодо якої поставлено питання про її протиправність згаданих даних не містить. Таким чином відеозапис з оптичного носія не може бути визнано належним доказом у справі.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що відповідачем, як посадовою особою, суб`єкта владних повноважень рішення якого оскаржуються, будь-яких доказів, які б підтвердили правомірність його дій, та що позивач вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ,6 ст. 121 КУпАП не надано.

Відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова від 27.04.2020 серії БАА № 322897 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис. Така позиція викладена в постанові ВС/КАС № 524/1284/17 від 19.02.2020 і є обов`язковою для застосування судами.

Крім того відповідачем не надано доказів забезпечення права позивача на захист, як це перебачено ст. 59 Конституції України. Таким чином інспектором було порушено пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у поєднанні з підпунктами «b» і «с» пункту 3 статті 6 Конвенції у зв`язку з тим, що позивачу не було надано можливості підготувати свій захист та ефективно скористатись допомогою захисника. Відповідна правова позиція обґрунтована у рішенні Європейського суду з прав людини від 09.09.2011 року (справа «Лучанінова проти України, заява № 16347/02, а також у справах «Корнєв і Карпенко проти України» та «Вєрєнцов проти України»).

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, суд вважає, що згідно приписів вищенаведеної норми виникає необхідність закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, відносно позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 840,80 грн, що документально підтверджується квитанцією № 12448 від 19 травня 2020 року.

Отже, сплачений судовий збір за подання позову до суду в сумі 840,80 грн підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції України в Полтавській області на користь позивача, у відповідності до ч.1 ст. 139 ЦПК України.

Керуючись ст. 9, 90, 96,139, 243-246, 255, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Полтавській області (вул. Європейська,164 с. Розсошинці Полтавський район Полтавська область), інспектора сектору реагування патрульної поліції Миргородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області Яковенко Олександра Юрійовича (вул. Якова Усика,34 м. Миргород, 37600), Головного управління національної поліції України в Полтавській області (вул. Пушкіна,83 м. Полтава) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА №322897 від 27.04.2020, винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції Миргородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області Яковенком Олександром Юрійовичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по ч. 1,6 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в сумі 340 грн і закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч.1,6 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції України в Полтавській області (вул. Пушкіна,83 м. Полтава) на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С. В. Андрущенко-Луценко