Справа № 743/362/20
Суддя: Павленко О. В.
Дата ухвалення: 2020-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/362/20
Провадження № 2-а/743/77/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді Павленко О.В., при секретарі Воєдило О.В.,

у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ріпки під час розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Начальника відділу прикордонної служби "Добрянка" Чернігівського прикордонного загону Державної прикордонної служби України Сайка Олександра Петровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом до начальника відділу прикордонної служби "Добрянка" ЧПЗ ДПС України Сайка О.П., в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову №000871 від 09.01.2020про накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.03.2020 позивачка отримала поштовим зв`язком вищезазначену постанову, якою її 09.01.2020 було визнано винною у порушенні Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганських областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2019 №815. Однак дана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки її було складено з порушенням вимог КУпАП. Так, 09.01.2020 працівницею відділу прикордонної служби "Добрянка" ЧПЗ ДПС України, яка не представилася позивачці та не назвала своєї посади, було заявлено претензію про те, що позивачка порушила порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї. З даною претензією позивачка не погодилася, оскільки не вчиняла жодного правопорушення, проте протокол за даним фактом на неї не складався, про майбутній розгляд справи вона не повідомлялася та не була присутньою під час винесення відносно неї постанови, а тому не могла відмовитися від підпису, як зазначено в оскаржуваній постанові. А особи зазначені в постанові, які нібито підтверджують факт відмови позивачки від підпису, є не ідентифікованими, оскільки зазначені тільки їх прізвища з ініціалами без адрес місця проживання. Відповідача, який виніс оскаржувану постанову, позивачка взагалі ніколи не бачила. Такі дії відповідача призвели до порушення прав позивачки, передбачених ст. 286, 248, 245, 249, 252 КУпАП. Оскаржувана постанова була винесена не на місці вчинення правопорушення, в пункті в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, а в районі, де знаходиться відділ прикордонної служби "Добрянка". Також в оскаржуваній постанові відсутня інформація про час і місце вчинення адміністративного правопорушення, а лише зазначено, що в грудні 2019 року позивачка нібито в`їхала з території РФ на тимчасово окуповану територію України, однак докази в постанові про вказаний факт відсутні. Дана обставина унеможливлює встановити скільки часу минуло з моменту можливого вчинення правопорушення до часу винесення оскаржуваної постанови та свідчить, що строки винесення постанови закінчилися. Крім того, в оскаржуваній постанові відсутня норма права, яку порушила позивачка, вона не містить жодного посилання ні на один доказ, що підтверджує вчинення правопорушення, а також в ній не містить опис обставин, які були встановлені під час розгляду справи.

У судове засідання позивачка не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність.

Відповідач у судові засідання, призначені на 23.03.2020, 05.05.2020, 01.06.2020 та 25.06.2020 не з`являвся. 05.05.2020 судове засідання було відкладено за клопотанням відповідача. У судове засідання 01.06.2020 відповідач не з`явився, не повідомивши про причини своєї неявки. 24.06.2020 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи 25.06.2020, у зв`язку із встановленим на всій території України карантином до 11.05.2020 та пов`язаних з ним карантинних заходів.

Відповідно до п. 1, 2 ч 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутність відповідача, суд виходить з наступного.

З 01.06.2020 були послаблені карантинні заходи в України та відновлене транспортне сполучення, а саме: дозволено залізничне перевезення та міжобласні пасажирські перевезення автомобільним транспортом. Відтак, враховуючи тривалість розгляду даної справи, те, що відповідач не скористався правом на участь в судових засіданнях в режимі відеоконференцзв`язку, суд вважає за доцільне відмовити відповідачу у задоволенні його заяви про відкладення розгляду справи 25.06.2020, оскільки наведені ним причини неявки є неповажними, та розглядати справу у його відсутність.

Згідно положень ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень ст. 258 КУпАП, протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Згідно п. 2 розділу II Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС України від 08.09.2013 року № 898, складати протоколи про адміністративні правопорушення та протоколи про адміністративні затримання за вчинення правопорушень, протидію яким відповідно до статті 222-1, пункту 1 частини першої та пункту 16 частини другої статті 255 КУпАП віднесено до компетенції Держприкордонслужби, мають право військовослужбовці та працівники Держприкордонслужби під час безпосереднього виконання ними визначених законодавством України завдань.

З матеріалів адміністративної справи за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 , витребуваних судом з ВПС «Добрянка» Прикордонної служби України, вбачається, що 09.01.2020 інспектором 1-ї категорії ВПС «Добрянка» Тимошенко Оксаною Яківною був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЧЦП №172394 на ОСОБА_1 за фактом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Таким чином, доводи позивачки про те, що інспектором ВПС «Добрянка» не складався протокол за фактом вчинення нею адмінправпорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-2 КУпАП, в порушення ст. 258 КУпАП, спростовується вищезазначеними матеріалами адміністративної справи.

Відповідно до ст. 222-1 КУпАП, органи Державної прикордонної служби України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, порушенням іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, а також з порушенням порядку в`їзду до району проведення антитерористичної операції або виїзду з нього (стаття 202, частина друга статті 203, стаття 203-1 (щодо порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204-2, 204-4). Від імені органів Державної прикордонної служби України розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: начальники органів охорони державного кордону та Морської охорони Державної прикордонної служби України та їх заступники.

Отже, право розглядати справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, відносно позивачки мав саме відповідач.

Під час розгляду справи, відповідно до ст. 286 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Зі змісту вищезазначеного протоколу вбачається, що інспектором ВПС «Добрянка» Тимошенко О. Я . були заповнені графи про те, що ОСОБА_1 було роз`яснено права, передбачені ст. 63 КУ та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи, який відбудеться 09.01.2020 о 23 год. 50 хв. в приміщенні п/п Нові Яриловичі. Також заповнена дата отримання копії протоколу - 09.01.2020. У графі підпис зазначено «від підпису відмовилася», а поряд міститься прізвище ОСОБА_3 із підписом.

Відповідно до п.4, п. 8 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС України від 08.09.2013 року № 898, у протоколі зазначаються: дата і місце його складання; посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (за відсутності в особи документа, що посвідчує її особу, відомості зазначаються зі слів такої особи або з інших наявних в уповноваженої особи, яка складає протокол, офіційних джерел); місце, час учинення і суть адміністративного правопорушення; посилання на пункт (статтю) нормативно-правового акта, який передбачає відповідальність за правопорушення; прізвища, ініціали та місце проживання свідків і потерпілих (якщо вони є); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується уповноваженою посадовою особою та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також свідками, потерпілими (за їх наявності). У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від отримання чи підписання протоколу уповноважена посадова особа робить про це відповідний запис на останній сторінці протоколу, який засвідчує своїм підписом та підписами двох свідків.

Позивачка заперечує факт отримання даного протоколу, де було повідомлено її про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач зазначені доводи позивачки у судовому засіданні не спростував. З протоколу вбачається, що позивачка відмовилася від отримання протоколу. Однак на останній сторінці протоколу відсутній підпис інспектора, який засвідчує факт відмови позивачки від підпису, а також є лише підпис одного свідка, відомості про місце проживання якого у протоколі також відсутні.

Відтак, суд ставить під сумнів факт відмови позивачки від отримання протоколу та доходить висновку, що, відповідачем було розглянуто справу про адміністративне правопорушення з порушенням положень ст. 286 КУпАП, а саме: у відсутність позивачки без належних даних про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 276 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 203, 203-1, 204-1, 204-2 і 204-4 цього Кодексу, розглядаються за місцем їх виявлення.

З оскаржуваної постанови вбачається, що місце винесення постанови зазначене «п/п Нові Яриловичі», а також місце виявлення правопорушення є «п/п Нові Яриловичі».

Таким чином, доводи позивачки про те, що справа з ч. 1 ст. 204-2 КУпАП повинна розглядатися за місцем вчинення правопорушення, не заслуговують на увагу.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу.

З оскаржуваної постанови вбачається, що її зміст доведено до відома особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на зрозумілій мові та копію постанови отримано 09.01.2020. У графі підпис зазначено «від підпису відмовилася», а поряд міститься два прізвища з ініціалами та підписами, які зазначені нерозбірливим почерком та не можуть бути ідентифіковані судом.

Відповідно до п. 8 Розділу ІV Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС України від 08.09.2013 року № 898, копія постанови протягом трьох робочих днів вручається або надсилається поштою особі, стосовно якої її винесено, про що робиться відповідна відмітка у справі. Якщо копія постанови вручається особі, притягнутій до адміністративної відповідальності, особисто, в постанові зазначається дата її вручення і вона підписується особою, притягнутою до адміністративної відповідальності.

Таким чином, дії відповідача щодо зазначення в постанові запису «від підпису відмовилася" у графі отримання копії постанови були вчинені в порушення вимог вищезазначеної Інструкції, оскільки у випадку відмови позивачки від отримання копії постанови, вона повинна була б направлена позивачці поштовим зв`язком.

З врахуванням наведеного доводи позивачки про неотримання копії оскаржуваної постанови 09.01.2020 через те, що вона не була присутньою під час розгляду справи відносно неї, не спростовані відповідачем, а також наявними у розпорядженні суду письмовими доказами.

Частиною 1 ст. 204-2 КУпАП передбачено відповідальність за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення №000871 від 09.01.2020, винесеної начальником відділу прикордонної служби "Добрянка" ЧПЗ ДПС України Сайко О.П., вбачається, що 09.01.2020 о 23 год. 35 хв. в п/п Нові Яриловичі на території Новояриловицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області було виявлено ОСОБА_1 , яка в середині 2019 року в порушення п.3 Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганських областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2019 №815, заїхала з території РФ на тимчасово окуповану територію України поза контрольним пунктом в`їзду/виїзду через заборонений розпорядженням КМУ від 23.06.2014 №42-р пункт пропуску. Такі дії позивачки були кваліфіковані за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Разом з цим, з оскаржуваної постанови не вбачається конкретної дати, часу та місця вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, адже відповідачем в постанові зазначено, що позивачкою правопорушення було вчинено в середині 2019 році та не зазначено назви забороненого пункту пропуску, який перетнула позивачка.

Зазначене свідчить, що відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не було встановлено всі обставини вчинення правопорушення, не відображено їх опис у оскаржуваній постанові, як цього передбачає положення статті 283 КУпАП, а також не конкретно пред`явлено обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, що порушує її право на захист.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Верховним Судом у постанові від 30.05.2018 у справі №337/338 9/16-а було викладено позицію, відповідно до якої: «постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.»

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення №000871 від 09.01.2020, якою було притягнуто позивачку до адміністративної відповідальності, складена з порушенням норм статті 286, 280 та 283 КУпАП, а тому вона не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У матеріалах адміністративної справи відносно ОСОБА_1 , наданих суду ВПС «Добрянка» Прикордонної служби України, містяться витяги з Бази даних "Ризик-перетин" та Бази даних "Відомості про осіб, які перетнули ДКУ", з яких вбачається, що ОСОБА_1 07.12.2019 о 13:32:33 здійснила перетин кордону через п/п "Мар`їнка (Куракове)" в напрямку в`їзду на територію України.

Однак дані витяги не містять інформації про дату та час їх формування, що не дає можливості суду встановити чи існували вони на момент притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, та чи була ознайомлена з ними ОСОБА_1 як особа, яка притягається до адміністративного відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Враховуючи, що складення протоколу та розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП відбувся з порушенням норм КУпАП, а обставини вчинення правопорушення ОСОБА_1 як в протоколі, так і в постанові встановлено не повно, тому суд дійшов висновку про доцільність надіслати справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-КУпАП на новий розгляд до Відділу прикордонної служби "Добрянка" Чернігівського прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

На підставі викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 241 - 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Начальника відділу прикордонної служби "Добрянка" Чернігівського прикордонного загону Державної прикордонної служби України Сайка Олександра Петровича (місцезнаходження: вул. Центральна, 2, смт. Добрянка Ріпкинського району Чернігівська область) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення №000871 від 09.01.2020, винесеної начальником відділу прикордонної служби "Добрянка" Чернігівського прикордонного загону Державної прикордонної служби України Сайко Олександром Петровичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в сумі 1700 (одна тисяча сімсот) грн - скасувати та надіслати справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-КУпАП на новий розгляд до Відділу прикордонної служби "Добрянка" Чернігівського прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду, через Ріпкинський районний суд, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Павленко