Справа № 755/6723/20
Суддя: Катющенко В. П.
Дата ухвалення: 2020-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 755/6723/20
Провадження № 2-а/755/258/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" липня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Катющенко В.П., розглянувши за правилами спрощеного провадження, без виклику сторін, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 батальйону № 1 батальйонну патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта Єрмолаєва Євгена Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 2223772 від 10.03.2020, винесену поліцейським роти № 1 батальйону № 1 Батальйонну патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції, старшим сержантом Єрмолаєвим Євгеном Юрійовичем, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн., та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.03.2020 він перебував у робочих справах на території Донецької області. Того ж дня, керуючи транспортним засобом LЕXUS LX 570 державний номер НОМЕР_1 на території Донецької області, м. Краматорськ, перевищив встановлені обмеження швидкості руху більше як на 50 км/год, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху та був зупинений поліцейським роти № 1 батальйону № 1 Батальйонну патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції, старшим сержантом Єрмолаєвим Є.Ю., в результаті чого відповідачем відносно позивача була складена постанова серії ЕАК № 2199842 від 05.03.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в вигляді штрафу у розмірі 510 грн за ч. 3 ст. 122 КУпАП. Зазначений штраф був сплачений позивачем 17.03.2020. Після складення вказаної постанови позивач відправився до м. Києва, де зареєстрований, постійно проживає та працює. 02.05.2020 у відповідь на адвокатський запит, направлений щодо надання інформації про наявність постанов про накладення адміністративних стягнень на ОСОБА_1 , надійшов лист, відповідно до якого крім вказаної вище постанови від 05.03.2020, зареєстрована ще одна постанова про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , серія ЕАК № 2223772 від 10.03.2020, складена БПП у містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП. Постанова серія ЕАК № 2223772 від 10.03.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, на громадянина ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 255 грн відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП винесена як наслідок порушення встановлених обмежень швидкості руху більше як на 20 км/год. Обидві постанови відносно позивача винесені відповідачем. Однак, 10.03.2020, у день складання постанови серія ЕАК № 2223772, позивач знаходився у м. Києві, вимог Правил дорожнього руху України на території міст Краматорська та Слов`янська не порушував, у зв`язку з чим вважає її протиправною та такою, що грубо порушує його права. Встановлені у оскаржуваній постанові обставини не відповідають дійсності, зокрема: у постанові зазначено невірну адресу проживання позивача: АДРЕСА_1 ; позивач ніколи не керував вказаним у постанові транспортним засобом ВАЗ 210994-20 державний номер НОМЕР_3 , йому невідомо, хто є його власником та водієм; у постанові проставлено підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, який позивачу не належить. Оскільки постанова від 05.03.2020 та постанова від 10.03.2020 складені однією і тією ж особою ОСОБА_2 , правопорушення зафіксовані на одному й тому ж місці - Донецька область, м. Краматорськ, траса Н 20 Буд. 10 км , та одним і тим же приладом - лазерним вимірювачем швидкості руху транспортних засобів TRUCAM LTI 20/20 TC001007, це дає підстави вважати, що відповідач використав персональні дані позивача для складання постанови від 10.03.2020 та приховання відомостей про особу, яка дійсно вчинила адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП 10.03.2020. Згідно з чеком № 203, яким підтверджується сплата штрафу у розмірі 255,00 грн за протоколом ЕАК 2223772, стягнення штрафу за постановою від 10.03.2020 було здійснено відповідачем на місці правопорушення - 10.03.2020 о 09:41:26, оплата відбулась банківською карткою MasterCard Gold, останні цифри номеру картки НОМЕР_4 . Однак позивач не здійснював такий платіж та не має банківської картки з такими реквізитами, власник якої йому невідомий. Вказане у сукупності, на думку, позивача свідчить про відсутність доказів, вчинення ним 10.03.2020 вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, що є підставою для скасування постанови, як винесеної протиправно, та закриття провадження у справі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 травня 2020 року було відкрито провадження у цій справі, яку призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін та призначено судове засідання на 23 червня 2020 року, сторонам встановлено процесуальні строки подачі заяв по суті справи. В подальшому, судове засідання було відкладене на 13 липня 2020 року.

15 червня 2020 року до суду від відповідача надійшов відзив із додатками на позовну заяву, в якому просить позов залишити без задоволення, оскільки ним, інспектором патрульної поліції було враховано всі обставини, необхідні для розгляду справи, та правомірно винесено відносно ОСОБА_1 законну та обґрунтовану постанову серія ЕАК № 2223772 від 10.03.2020. Так, під час несення служби в м. Краматорськ на автодорозі АН-20 10 км 10.03.2020 екіпажом патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості TRUCAM LTI 20/20 (серійний номер TC001007 ) було виявлено порушення Правил дорожнього руху - водій транспортного засобу ВАЗ 21099 4-20, номерний знак НОМЕР_3 перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту більш як на 20 км/год, а саме рухався зі швидкістю 99 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Відповідачем було подано сигнал про зупинку транспортного засобу на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», після чого він підійшов до водія, яким виявився ОСОБА_1 , належним чином представився та пояснив суть правопорушення. Після цього попросив його пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України, на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 2.4 а) ПДР України. Після встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення п. 12.4 ПДР України, за що передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність, було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Водію було роз`яснено права та винесено постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП. В матеріалах справи наявна фотофіксація, яка здійснена сертифікованим приладом TRUCAM LTI 20/20 (серійний номер TC001007), на якому зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 99 км/год. Факт вчиненого правопорушення був зафіксований на камеру інспектора, закріплену на форменому одязі поліцейського відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», та під час розгляду справи відповідачем був досліджений відеозапис, як доказ вчинення адміністративного правопорушення позивачем. Однак зазначений відеозапис відсутній через неможливість подальшого зберігання, оскільки терміни зберігання відеозаписів є обмеженими технічними характеристиками сховищ.

23 червня 2020 року до суду надійшла заява представника позивача про виклик свідка, у задоволенні якої було відмовлено ухвалою суду від 13 липня 2020 року.

08 липня 2020 року до суду надійшли пояснення представника позивача, до якого приєднано ряд письмових доказів, які просить прийняти до розгляду та врахувати. Посилається на те, що 10.03.2020 позивач знаходився на робочому місці протягом всього робочого дня з 09:00 год. до 18:00 год., що підтверджується табелем обліку робочого часу за березень 2020 року, що додається. Головний сервісний центр у листі-відповіді на його адвокатський запит повідомив, що інформація про реєстрацію на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , транспортного засобу ВАЗ 210994-20, н.з. НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_2, 2008 року випуску, в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів відсутня. Також в Реєстрі відсутня інформація про належних користувачів вказаного транспортного засобу. Зазначається, що вказане у сукупності підтверджує факт того, що оскільки ОСОБА_1 не є власником або належним користувачем транспортного засобу ВАЗ 210994-20, н.з. НОМЕР_3 , то він не міг керувати цим транспортним засобом, водій якого 10.03.2020 у м. Краматорськ вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Будь-яких інших заяв по суті справи від учасників справи до суду не надійшло.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За нормою п. 1 ч. 1 ст. 20 Кодексу адміністративного судочинства України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача - постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, є правовим актом індивідуальної дії.

Як убачається з матеріалів справи, 10 березня 2020 року відповідачем - поліцейським роти № 1 батальйону № 1 батальйонну патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції старшим сержантом Єрмолаєвим Є.Ю. відносно позивача було складено постанову серії ЕАК №2223772 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1222 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Зі змісту вказаної постанови убачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , посвідчення водія НОМЕР_6 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 210994-20 номерний знак НОМЕР_3 10.03 .2020 о 09:19 год у м. Краматорськ, траса Н-20, 10 км, перевищив встановлені обмеження руху більше як на 20 км/год. Швидкість становить 99 км/год. Швидкість вимірювалась лаз. вимірювачем швидкості руху т.з. TRUCAM LTI 20/20 TC001007), чим порушив п. 12.4. ПДР - порушення швид. Режиму в населених пунктах (дозвол. швидкість не більше 50 км/год).

Зазначена постанова судом перевірялась на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме, чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, що унормовані в Постанові Кабінету Міністрів України «Про правила дорожнього руху», яку затверджено постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306.

Відповідно до п. 12.4 Розділу 12 цих Правил у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно із положеннями ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, оспорювана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху складена відповідачем не в автоматичному режимі.

Процедура оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395 (далі - Інструкція).

Так, п. 4 Розділу І вказаної Інструкції встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно п.п. 1, 2, 5 Розділу IV вказаної Інструкції передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.

За вимог п. 2 Розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121-126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Конституційний Суд України у пункті 2.3 мотивувальної частини вказаного рішення зазначив, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

В той же час, вказане Рішення Конституційного Суду України ухвалено до внесення змін до законодавства про адміністративні правопорушення Законом України від 14.07.2015 №596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», яким розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Отже, наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, та рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху, зокрема передбачені ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на місці вчинення такого правопорушення.

Статтею 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

За приписами ст.ст. 258, 283 КУпАП у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський може виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Дане правило міститься в п. 1 розділ ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція № 1395), зокрема справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Водночас ч. 5 ст. 258 КУпАП передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинна компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Як роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів (абз. 4 п. 24 Постанови).

Однак, із оскаржуваної постанови убачається, що остання містить недостовірні відомості щодо адреси проживання позивача, що вказана як: АДРЕСА_1 , що спростовується як самим ОСОБА_1 , так і відомостями про його зареєстроване місце проживання, наявними у паспорті громадянина України серія НОМЕР_8 , згідно із яким останній з 17.01.2019 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .

При цьому, у розділі 9 оскаржуваної постанови «До постанови додається» відповідачем не зазначено ніяких даних, що вказує на відсутність жодних доказів, на підставі яких посадовою особою винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та ін.

Таким чином, суд звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних, на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

У матеріалах справи наявна роздруківка фотофіксації, здійсненої приладом TRUCAM LTI 20/20 (серійний номер TC001007), на якому зафіксовано, що транспортний засіб ВАЗ 210994-20 державний номер НОМЕР_3 10.03.2020 о 09:19:53 рухався зі швидкістю 99 км/год за адресою: м. Краматорськ АШ Н-20.

Водночас, у листі-відповіді Головного сервісного центру МВС від 03.07.2020 № 31/775аз на адвокатський запит представника позивача ОСОБА_1 - Лазорка Ю. повідомляється, що станом на 03.07.2020 інформація про реєстрацію на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , транспортного засобу ВАЗ 210994-20, н.з. НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_2, 2008 року випуску, в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів відсутня. Інформація про належних користувачів вказаного транспортного засобу у вказаному Реєстрі відсутня.

При цьому роздруківка фотофіксації, здійсненої приладом TRUCAM LTI 20/20 (серійний номер TC001007), на якому зафіксовано, що транспортний засіб ВАЗ 210994-20 державний номер НОМЕР_3 10.03.2020 о 09:19:53 рухався зі швидкістю 99 км/год за адресою: м. Краматорськ АШ Н-20, не містить будь-яких належних та допустимих доказів того, що за кермом вказаного транспортного засобу перебував позивач ОСОБА_1 , що ним категорично заперечується.

Крім того, відповідно до наказу №01/10/19 від 01 жовтня 2019 року ОСОБА_1 обіймає посаду генерального директора ТОВ «ПАЛИВНА КОМПАНІЯ «ПІТ-ЛЕЙН». З відомостей табелю обліку використання робочого часу ТОВ «ПАЛИВНА КОМПАНІЯ «ПІТ-ЛЕЙН» за березень 2020 року, ОСОБА_1 10 березня 2020 року перебував на робочому місці при 8 годинному робочому часі, за адресою: м. Київ вул. Набережно-Хрещатицька, 7-А. Будь-яких відокремлених структурних підрозділів, відділень дане товариство згідно інформації ЄДРПОУ не має.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права чи свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Судом встановлено, що під час складання поліцейським постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, не були досліджені докази, чим грубо порушено ст.ст. 278, 279 КУпАП.

На підтвердження вчинення позивачем правопорушення у сфері забезпечення правил дорожнього руху відповідачем не надано належних та допустимих доказів, зокрема відео-доказу, що свідчить про відсутність доказів на підтвердження наявності в діях позивача порушення Правил дорожнього руху і відповідно наявності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача щодо неможливості надання суду такого відеодоказу, що був досліджений ним при винесенні оскаржуваної постанови, як відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, оскільки зазначений доказ, як і будь-який інший, взагалі не відображений у відповідному процесуальному документі (в постанові) як доказ, на який працівник поліції спирався під час прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом враховано, що роздруківка фотофіксації, здійсненої приладом TRUCAM LTI 20/20 (серійний номер TC001007), відображає лише фрагмент автомобіля, в той час як докази щодо процедури розгляду справи та складання протоколу відповідачем не надано.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, оцінивши наявні у справі докази в розрізі пред`явлених позовних вимог в розрізі даного спору, оскільки, з наданих стороною відповідача доказів не убачається, що мало місце порушення позивачем п. 12.4 ПДР України, суд приходить до висновку, що об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП в діях позивача у даному випадку - відсутня, а тому і склад відповідного адміністративного правопорушення в діях позивача теж відсутній, у зв`язку з чим суд приходить висновку про необхідність скасування постанови від 10.03.2020 серії ЕАК № 2223772 та закриття справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для задоволення позову ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 батальйону № 1 батальйонну патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта Єрмолаєва Євгена Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 251, 276, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395, п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», Правилами дорожнього руху України, ст. ст. 5, 19, 20, 72, 77, 90, 241, 242, 243, 244, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_11 , АДРЕСА_6 ) до поліцейського роти № 1 батальйону № 1 батальйонну патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта Єрмолаєва Євгена Юрійовича (84391, вул. Магістральна, м. Краматорськ, Донецька обл.) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи - задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 2223772 від 10 березня 2020 року винесену поліцейським роти № 1 батальйону № 1 батальйонну патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції старшим сержантом Єрмолаєвим Євгеном Юрійовичем щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 122 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю у діях особи події та складу адміністративного правопорушення.

Рішення набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 272, 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: