Справа № 1.380.2019.006260
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.006260
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Василько А.В., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу №1.380.2019.006260 за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним і скасування рішення та картки відмови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просив:

- Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/000258/2 від 24.05.2019 року, прийняте Львівською митницею Державної фіскальної служби України;

- Визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2019/00686 від 24.05.2019 року, прийняту Львівською митницею Державної фіскальної служби України.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 16.01.2019 року за 5600,00 EUR придбав в ARONOW Kfz легковий автомобіль VW TOURAN , номер кузова НОМЕР_2 , країна походження Німеччина.

11.05.2019 року декларант позивача подав митному органу попередню митну декларацію №UA209190/2019/037098 на вказаний автомобіль, де в графі 22 зазначив фактурну вартість товару в розмірі 5600,00 EUR, що відповідало рахунку ARONOW Kfz 15.19 від 16.01.2019 року та квитанції ARONOW Kfz від 16.01.2019 року про оплату позивачем 5600,00 EUR за автомобіль відповідно до цього рахунку, а також сплатив нараховані платежі, що підтверджується платіжним документом від 11.05.2019 року на суму 73587,16 грн.

12.05.2019 року митний орган склав акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні митних формальностей під час митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації) UA 209030/2019/31998, в якому зазначив, що на автомобілі є царапини ЛФП, пошкоджену решітку радіатора, дах.

13.05.2019 року разом з документами із зазначенням ціни придбання зазначеного автомобіля 5600,00 EUR, яка визначалася рахунком ARONOW Kfz 15.19 від 16.01.2019 року і була сплачена, як стверджується платіжним документом ARONOW Kfz від 16.01.2019 року, декларант позивача оформив та подав відповідачу митну декларацію №UA209190/2019/037356, якою заявив до митного оформлення імпортований товар, а саме: легковий автомобіль, бувший у використанні, марка VW, модель «TOURAN», рік випуску - 2013, модельний рік - 2014, дата введення в експлуатацію - 03.04.2014 року, номер кузова - НОМЕР_2, двигун - дизель, об`єм двигуна - 1968 куб.см, потужність - 103 kw, колір - білий, кузов - універсал, країна відправлення/експорту Нідерланди.

Відповідач не мав претензій до документів, поданих разом із митною декларацією, проте прийняв Рішення яким збільшив митну вартість вказаного автомобіля з 5600,00 EUR до 8750,00 EUR. Відповідно до цього, відповідач оформив Картку, якою відмовив у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією №UA209190/2019/00686 від 24.05.2019р., де зазначив, що причиною відмови є: «Неможливість завершення митного оформлення, по причині необхідності внесення змін у гр.12,45 МД, (у зв`язку із коригуванням митної вартості товару №1 після прийняття Рішення про коригування митної вартості товару №UA209000/2019/000258/2). Декларантом порушено умови декларування передбачені п.1, п.8 ст.257 Митного кодексу України №4495-VI від 13.03.2012 та наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа» від 30.05.2012 №651), невірно розраховано митну вартість, неправильно заповнена графа 12,45 ВМД, МКУ №4495 від 13.03.2012р., ст.54 п. 6 , п.п.1», а також, що «необхідно подати нову митну декларацію, з дотриманням вимог ч.2 ст.263 МКУ та з урахуванням причин відмови, а саме слід вірно вказати митну вартість товару із внесенням змін у гр.12,45 МД, відповідно до Рішення про коригування митної вартості товару №UA209000/2019/000258/2».

У зв`язку з цим, 28.05.2019 року декларант позивача подав нову митну декларацію №UA209190/2019/0401406, в якій зазначив додатково нараховані платежі через збільшення митним органом вартості автомобіля, сплатив ці платежі та отримав посвідчення про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_3 .

Таким чином, позивач сплатив з ціни придбання нарахованих платежів на суму 109000,26 грн., що підтвердив платіжними документами від 11.05.2019 року на суму 73587,16 грн. та від 28.05.2019 року на суму 35413,10грн.

Позивач зазначає, що митну вартість імпортованого транспортного засобу, яка вказана декларантом у митній декларації №UA209190/2019/037356 від 13.05.2019 року в сумі 5600,00 EUR (а також і в митній декларації №UA 209190/2019/0401406 від 28.05.2019р.) визначено за основним методом, а до самої митної декларації декларант подав всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару за ціною договору (рахунок ARONOW Kfz 1519 від 16.01.2019р., акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні митних формальностей під час митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації) UA 209030/2019/31998 від 12.05.2019 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу 028681558 від 27.07.2018р.), при цьому сплату вартості автомобіля підтверджено платіжним документом ARONOW Kfz від 16.01.2019р. про оплату рахунку ARONOW Kfz 1519 від 16.01.2019 року.

Однак, відповідач безпідставно не взяв до уваги подані документи позивача про купівлю автомобіля, в яких зазначено ціну його придбання в Німеччині, а саме 5600,00 EUR (рахунок ARONOW Kfz 1519 від 16.01.2019р.), та оплату його вартості (платіжний документ ARONOW Kfz від 16.01.2019р. про оплату рахунку ARONOW Kfz 15.19 від 16.01.2019р.), зміст яких підтверджував заявлену митну вартість ввізного товару та сплату такої вартості.

Відповідач, приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого Позивачем автомобіля, в порушення ст.55 МК України в оскаржуваному Рішенні не зазначив які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими та у чому полягає невідповідність даних або які розбіжності наявні в поданих позивачем документах, не подав жодних розрахунків, за якими митним органом було визначено таку вартість товару, не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена митним органом саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, яка європейська держава і які технічні характеристики автомобіля бралися до уваги, яка інформація і джерела були використані митним органом при визначенні митної вартості, не навів обґрунтування числового значення скоригованої митної вартості товару та фактів, які вплинули на таке коригування.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав, надав суду додаткові пояснення та докази, просив позов задоволити повністю.

Відповідач подав відзив на адміністративний позов, в якому проти позову заперечив з підстав, що до митного оформлення подано фактуру № 15.19 від 16.01.2019, в якій вартість транспортного засобу зазначено 5600 Євро.

За МД №UA209190/2019/037356 від 13.05.2019 індикатор ризику, визначений на рівні межі діапазону вартості транспортних засобів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваному транспортному засобу в країні експорту, з вирахуванням із такої вартості сум податків, що підлягають поверненню у країні експорту у зв`язку з вивезенням (експортом) таких транспортних засобів, склав 8750 Євро, що перевищувало заявлену фактурну вартість 5 600 Євро.

У органу доходів і зборів виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість товару не підтверджена документально і не відповідає інформації по вартості даного транспортного засобу, яка згенерована АСАУР та складає 8750 Євро.

У фактурі № 15.19 від 16.01.2019 термін оплати за товар не вказаний. Дата виставлення інвойсу відрізняється від дати поставки вказаної в інвойсі на 5 місяців.

Дата поставки внесена вручну, хоч всі інші дані друковані, що викликає сумніви щодо достовірності поданої фактури.

Автомобіль був зареєстрований в Нідерландах на фірму AUTOROLA B.V., а на власника ОСОБА_2 виданий німецький техпаспорт лише 10.05.2019. Крім цього, жодного документу, що продавець мав даний автомобіль у власності на момент виставлення фактури №1519 від 16.01.2019 немає.

До позовної заяви подана квитанція про оплату рахунку № 15.19 від 16.01.2019, яка до митного оформлення не подавалася.

Про неподання касових або товарних чеків щодо здійснення оплати вказано в графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару подаються якщо рахунок сплачено.

Окрім того, листом Міністерства Фінансів України від 16.02.2017 р. N 31-11410-06-5/4339 «Щодо особливостей застосування первинних документів» роз`яснено, що оформлений належним чином рахунок-фактура (інвойс) може бути підставою для відображення в бухгалтерському обліку господарської операції з постачання товарів, робіт (послуг) без складання акта приймання-передачі тільки у разі його оплати, що підтверджується відповідними документами.

Документами, що підтверджують оплату, можуть бути платіжне доручення, розрахунковий чек, касовий чек, розрахункова квитанція, виписка з карткового рахунку, квитанція до прибуткового касового ордера тощо.

Комплексний аналіз ст. 53 Митного кодексу України та ч. 1 ст. 368 Митного кодексу України свідчить про необхідність подання громадянами на підтвердження фактурної вартості товарів касових або товарних чеків, ярликів, інших документів роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

Подані документи не містили всіх відомостей, що підтверджували б числові значення складових митної вартості товарів, а тому, відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу декларанту була скерована вимога про необхідність подання додаткових документів, для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме:

- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (тобто митним органом вимагалися документи, які не були подані та були обов`язковими до подання);

- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення товару; каталоги виробника,

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару».

Додаткових документів, згідно з переліком вимоги, які б підтвердили заявлену митну вартість даного автомобіля, декларантом не було надано.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 54 неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

У зв`язку із неподанням додаткових та основних документів, митниця, за відсутності підстав для застосування першого методу визначення митної вартості товарів, послідовно застосовуючи наступні методи з метою встановлення можливості їх застосування скерувала декларанту повідомлення про те, що у митного органу відсутня інформація щодо вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів. Декларантом інформація щодо вартості таких товарів надано також не було.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 57 МКУ Львівською митницею ДФС було проведено консультацію з декларантом.

Тому, провівши відповідно до вимог ч. 4 ст. 57 МКУ консультацію з декларантом, послідовно розглянувши можливість застосування методів визначення митної вартості, митниця встановила неможливість застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів, про що зазначено в оскаржуваному рішенні.

У зв`язку з викладеним, вартість транспортного засобу була визначена Львівською митницею ДФС самостійно.

Митниця не могла визначити вартість на базі ціни, встановленої експортером у зв`язку з відсутністю її документального підтвердження, тому вартість визначалася на базі загального рівня цін на подібний товар.

Зважаючи на викладене, Львівська митниця ДФС вважає, що рішення про коригування митної вартості товару від 24.05.2019р. за №UA209000/2019/000258/2 прийнято з дотриманням вимог чинного законодавства та не підлягає скасуванню.

Відповідач зазначає, що в графі 33 рішення про коригування митної вартості товару від 24.05.2019р. за №UA209000/2019/000258/2 Львівська митниця ДФС чітко зазначила, що джерелом інформації для визначення митної вартості при винесенні рішення про коригування митної вартості від 24.05.2019р. за №UA209000/2019/000258/2 використано рівень ціни, за який транспортний засіб визначеної марки, моделі, комплектації пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, визначений за результатами спрацювання АСАУР - 8750,00 Євро.

Визначення митної вартості, використавши середню ціну, за яку транспортний засіб визначеної марки, моделі, комплектації пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, визначену за результатами спрацювання Асаур є правомірним.

Представник відповідача в судових засіданнях позовні вимоги заперечив, надав суду додаткові докази та документи, просив в задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою від 29 листопада 2019 року у даній справі відкрито спрощене провадження у справі. Ухвалою судді від 28 січня 2020 року постановлено про перехід з спрощеного провадження в загальне позовне провадження. Ухвалою судді від 15.01.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Судом встановлені наступні обставини.

11.05.2019 року декларант позивача подав митному органу попередню митну декларацію №UA209190/2019/037098 на автомобіль VW TOURAN, номер кузова НОМЕР_2 , країна походження Німеччина, де в графі 22 зазначив фактурну вартість товару в розмірі 5600,00 EUR, що відповідало рахунку ARONOW Kfz 15.19 від 16.01.2019 року та квитанції ARONOW Kfz від 16.01.2019 року про оплату 5600,00 EUR за автомобіль відповідно до цього рахунку.

13.05.2019 року разом з документами із зазначенням ціни придбання VW TOURAN, номер кузова НОМЕР_2 , країна походження Німеччина 5600,00 EUR, яка визначалася рахунком ARONOW Kfz 15.19 від 16.01.2019 року і була сплачена, як стверджується платіжним документом ARONOW Kfz від 16.01.2019 року, декларант позивача оформив та подав відповідачу митну декларацію №UA209190/2019/037356, якою заявив до митного оформлення імпортований товар, а саме: легковий автомобіль, бувший у використанні, марка VW, модель «TOURAN», рік випуску - 2013, модельний рік - 2014, дата введення в експлуатацію - 03.04.2014 року, номер кузова - НОМЕР_2, двигун - дизель, об`єм двигуна - 1968 куб.см, потужність - 103 kw, колір - білий, кузов - універсал, країна відправлення/експорту Нідерланди.

24.05.2019 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів UA209000/2019/000258/2, відповідно якого скориговано вартість автомобіля до 8750,00 євро.

24.05.2019 року відповідач оформив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2019/00686. Причиною відмови зазначив: «Неможливість завершення митного оформлення, по причині необхідності внесення змін у гр.12,45 МД, (у зв`язку із коригуванням митної вартості товару №1 після прийняття Рішення про коригування митної вартості товару №UA209000/2019/000258/2). Декларантом порушено умови декларування передбачені п.1, п.8 ст.257 Митного кодексу України №4495-VI від 13.03.2012 та наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа» від 30.05.2012 №651), невірно розраховано митну вартість, неправильно заповнена графа 12,45 ВМД, МКУ №4495 від 13.03.2012р., ст.54 п. 6 , п.п.1», а також, що «необхідно подати нову митну декларацію, з дотриманням вимог ч.2 ст.263 МКУ та з урахуванням причин відмови, а саме слід вірно вказати митну вартість товару із внесенням змін у гр.12,45 МД, відповідно до Рішення про коригування митної вартості товару №UA209000/2019/000258/2».

28.05.2019 року декларант позивача подав нову митну декларацію №UA209190/2019/0401406, в якій зазначив додатково нараховані платежі через збільшення митним органом вартості автомобіля, сплатив ці платежі та отримав посвідчення про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_3 .

Позивач сплатив з ціни придбання нарахованих платежів на суму 109000,26грн., що підтвердив платіжними документами від 11.05.2019 року на суму 73587,16 грн. та від 28.05.2019 року на суму 35413,10грн.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач з вказаними рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що суперечать поданим декларантом документам та нормам чинного законодавства.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Докази надані позивачем, копії, а саме:

- Рахунок ARONOW Kfz 1519 від 16.01.2019р. на суму 5600,00 EUR;

- Переклад рахунку ARONOW Kfz від 16.01.2019р.1519 від 16.01.2019р;

- Квитанція ARONOW Kfz від 16.01.2019р. на суму 5600,00 EUR про сплату рахунку ARONOW Kfz 1519 від 16.01.2019р;

- Переклад квитанції ARONOW Kfz від 16.01.2019р. про сплату рахунку ARONOW Kfz 1519 від 16.01.2019р.;

- Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу 028681558 від 27.07.2018р.;

- Переклад свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу 028681558 від 27.07.2018р.;

- Попередня митна декларація №UA209190/2019/37098 від 11.05.2019р. (копія).

- Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні митних формальностей під час митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації) №UA209030/2019/31998 від 12.05.2019р.;

- Митна декларація №UA209190/2019/037356 від 13.05.2019р.;

- Митна декларація №UA209190/2019/040406 від 28.05.2019р.;

- Підтвердження сплати нарахованих платежів від 11.05.2019р. на суму 73587,16 грн.;

- Підтвердження сплати нарахованих платежів від 28.05.2019р. на суму 35413,10 грн.;

- Посвідчення про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_3 від 28.05.2019р.;

судом враховуються, оскільки такі були підставою здійснення митного оформлення товару.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до ст.ст. 49, 50 Митного кодексу України (далі - МК України), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно із ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною 2 ст.52 МК України передбачено, що декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Згідно з ч.3 ст.54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною 7 ст.54 МК України передбачено, що у разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Таким чином, законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, за якою визначається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами ч.3 цієї ж статті, у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

При цьому, п.2 ч.5 ст.54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Також, згідно з ч.6 ст.53 МК України, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Суд вважає необґрунтованими посилання Митниці на те, що жодних документів, які підтверджуються здійснення оплати за вказаний транспортних засіб, декларантом до митного оформлення не надано, оскільки положення ст.53 МК України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна неможливість застосування першого методу не спростовані відповідачем, а тому висновки щодо документального не підтвердження позивачем митної вартості товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості за допомогою іншого методу є протиправним.

Наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Таким чином, подані до митного оформлення документи у сукупності дають змогу ідентифікувати спірні товарні партії та містять достатні відомості про складові їх митної вартості. Зазначені митним органом підстави для сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості є необґрунтованими.

З цих же підстав судом не враховуються заперечення відповідача, оскільки спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками і наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари розмитнено у попередні періоди за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів.

Відповідач обмежився лише загальним висновком про те, що невірно розраховано митну вартість, неправильно заповнена графа 12,45 ВМД, МКУ № 4495-VI від 13.03.2012 року ст. 54 п. 6.

На підставі вищевикладеного, суд приходить висновку, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, натомість позивач підтвердив заявлену митну вартість товарів необхідними документами. Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу та протиправність прийнятого митницею рішення.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 29.01.2019 року у справі №815/6827/17.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалися між їх суб`єктами, суд приходить висновку, що спірні рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів UA209000/2019/000258/2 від 24.05.2019 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2019/00686 від 24.05.2019 року не відповідають критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, адже прийняті не на підставі, не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України а також необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а відтак порушують права та законні інтереси позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого позивачем.

Керуючись ст.ст.19-21, 72-77, 132, 139, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Галицької митниці Держмитслужби (79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1) про визнання протиправним і скасування рішення та картки відмови, - задоволити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/000258/2 від 24.05.2019 року.

Визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2019/00686 від 24.05.2019 року, прийняту Львівською митницею Державної фіскальної служби України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Галицької митниці Держмитслужби (місцезнаходження: вул. Костюшка, 1, м. Львів; ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) судові витрати в сумі 1536,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5. п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення складено у повному обсязі 13.07.2020 року.

Суддя Гавдик З.В.