Справа № 520/8412/2020
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2020-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

14.07.2020 р. справа №520/8412/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Сліденка А.В., за участі: секретаря - Стрєлка О.В., представника позивача - Гаспарян А.Н., представника відповідача - не прибув, подав заяву про слухання у відсутність, розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку ст. 287 КАС України справу за позовом

Головного управління ДФС у Харківській області
до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) ,
проскасування постанови, -
встановив:

Позивач, Головне управління Державної податкової служби у Харківській області (юридичний та фактичний правонаступник ГУ ДФС у Харківській області) далі за текстом - заявник, податковий орган, ГУ, Управління), у порядку адміністративного судочинства заявив вимогу про скасування постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Харків) ВП №52917458 від 28.05.2020р. з приводу стягнення 5.800,00грн. виконавчого збору.

Аргументуючи цю вимогу заявник зазначив, що рішення суду своєчасно, самостійно та у повному обсязі виконано податковим органом у межах повноважень та реальних можливостей.

Відповідач, Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Харків) (який функціонує у статусі органу Державної виконавчої служби, знаходячись в організаційній структурі Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Харків) як підрозділу тероргану Міністерства юстиції України; далі за текстом владний суб`єкт, Відділ), з поданим позовом не погодився.

В обґрунтування заперечень зазначив, що рішення про стягнення виконавчого збору є правомірним.

Суд, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2016 р. по справі №820/1302/16 було зобов`язано Західну ОДПІ міста Харкова ГУ ДФС у Харківській області подати до ГУ ДКС Харківської області висновок про суми відшкодування податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю "Престиж Авто Сіті" (ідентифікаційний номер - 38040914) за червень 2014 року в сумі 4.238.319,00грн., що підлягає зарахуванню на рахунок ТОВ "Престиж Авто Сіті".

31.10.2016р. по даній справі Харківським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист, яким зобов`язано вже Центральну ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області подати до ГУ ДКС Харківській області висновок про суми відшкодування податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю "Престиж Авто Сіті" (ідентифікаційний номер - 38040914) за червень 2014 року в сумі 4.238.319,00грн., що підлягає зарахуванню на рахунок ТОВ "Престиж Авто Сіті".

09.11.2016р. за цим виконавчим документом державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУ юстиції у Харківській області (котре є фактичним та юридичним правопопередником відповідача по справі) було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №52917458.

Постановою від 07.12.2016р. на боржника було накладено 5.100,00грн. штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин.

Листом від 22.01.2018р. ГУ ДФС у Харківській області фактично відмовило у добровільному виконанні рішення суду з тієї причини, що заява на отримання бюджетне відшкодування з ПДВ у розмірі 4.238.319,00грн. була подана стягувачем до 01.02.2016р., а тому отримання коштів має відбуватись за процедурою Тимчасового реєстру заяв на повернення суд бюджетного відшкодування з ПДВ.

15.05.2019р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУ юстиції у Харківській області було складено вимогу з приводу негайного повідомлення про виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2016р. по справі №820/1302/16.

Відповідь на означену вимогу була надана листом ГУ ДФС у Харківській області від 01.08.2019р., де указані причини невиконання судового акту у добровільному порядку, аналогічні викладеним і листі ГУ ДФС у Харківській області від 22.01.2018р.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2019р. боржник у виконавчому провадженні був замінений з Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області на правонаступника - Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області.

Між тим, на виконання вимог ч.2 ст.79 та ч.4 ст.161 КАС України податковим органом як позивачем не подано до суду жодних належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів вчинення ГУ ДФС у Харківській області після 12.06.2019р. взагалі будь-яких управлінських діянь, спрямованих на організацію виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2016р. по справі №820/1302/16.

Відповідних доводів у тексті позову податковим органом також не наведено.

Відтак, при вирішенні спору суд виходить з того, що заявником безпосередньо не вчинялось жодних діянь з приводу забезпечення виконання згаданого вище судового акту.

12.11.2019р. Харківським окружним адміністративним судом у межах названої справи було прийнято ухвалу про зміну способу і порядку виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2016р. у справі №820/1302/16, встановивши належним способом виконання судового рішення наступний - стягнути з Державного бюджету України на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Престиж Авто Сіті" (, адреса: вул. Велика Панасівська, буд.210, м. Харків, 61017) заборгованість з бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 4.238.319,00грн. (чотири мільйони двісті тридцять вісім тисяч триста дев`ятнадцять грн. 00 коп.).

Таким чином, з 12.11.2019 р. остаточний результат вирішення спору є іншим, ніж той, котрий згаданий у виконавчому листі від 31.10.2016р. по справі №820/1302/16.

13.01.2020р. стягувач подав до органу державної виконавчої служби докази стягнення з Державного бюджету України бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 4.238.319,00грн.

Окрім того, ця ж обставина визнана і податковим органом у тексті позову із посиланням на лист ГУ ДКСУ у Харківській області про підтвердження обставин виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2016р. по справі №820/1302/16 з урахуванням ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2019р. по справі №820/1302/16.

Означеного листа заявник до позову не долучив, до суду за самостійною ініціативою не подав.

Постановою державного виконавця Відділу від 28.05.2020р. з боржника ГУ ДФС у Харківській області було стягнуто 5.800,00грн. виконавчого збору.

Не погодившись із відповідністю закону управлінського волевиявлення з приводу стягнення виконавчого збору, заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Частиною ч.2 ст.19 Конституції України проголошено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зміст та обсяг повноважень державного виконавця з приводу виконання рішень судів, а також спосіб та порядок реалізації цих повноважень визначені, насамперед, приписами Закону України «Про виконавче провадження», у розумінні ч.1 ст.1 якого виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

За правилами ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю. У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Між тим, усупереч вимогам ч.2 ст.79 та ч.4 ст.161 КАС України матеріали позову не містять ані жодних аргументів з приводу існування у даному конкретному випадку обставин, котрі є перешкодами для відкриття виконавчого провадження, ані будь-яких доказів у підтвердження таких обставин.

Згідно з п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У силу абз.1 ч.5 ст.26 названого закону виконавець виносить постанову про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа.

Отже, законом передбачено, що при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження виконавець повинен визначитись з приводу існування перепон для цього, які згадані законодавцем у ст.ст.4, 12, 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Тому, хоча абз.2 ч.5 ст.26 та ч.4 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» і визначено, що про стягнення виконавчого збору зазначається у постанові про відкриття виконавчого провадження, але процедурний результат вирішення виконавцем питання про стягнення виконавчого збору об`єктивно не здатний вплинути на відповідність закону самої суті рішення про відкриття виконавчого провадження, адже не віднесений законом до юридично значимих факторів з цього приводу.

У розумінні ч.1 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

У межах ВП №52917458 державний виконавець Відділу Управління ДВС ГТУ юстиції в Харківській області 09.11.2016р. розпочав примусове виконання виконавчого документа у формі виконавчого листа Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2016р. по справі №820/1302/16.

12.11.2019р. настала подія, котра безумовно і нездоланно спричинила припинення існування правової підстави для примусового виконання виконавчого листа Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2016р. по справі №820/1302/16 - прийняття Харківським окружним адміністративним судом ухвали про зміну способу і порядку виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2016р. у справі №820/1302/16.

Саме з цієї календарної дати замість вчинення певних дій у формі виконання обовязку подати до ГУ ДКС Харківської області висновок про суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 4.238.319,00грн. виконання судового акту почало полягати у стягненні з Державного бюджету України суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 4.238.319,00грн.

Відповідно до ст.43 Бюджетного кодексу України обслуговування коштів Державного бюджету України здійснюється органами системи Державного казначейства України.

Відтак, з дати прийняття Харківським окружним адміністративним судом ухвали від 12.11.2019р. по справі №820/1302/16 було припинено юридичний обов`язок податкового органу з приводу виконання судового акту про стягнення з Державного бюджету України суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 4.238.319,00грн.

Згідно з ст.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Обов`язок доведення відповідності оскарженого рішення (діяння) закону за критеріями ч.2 ст.2 КАС України у силу ч.2 ст.77 КАС України покладено саме на владного суб`єкта.

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, суд відзначає, що обрані податковим органом і викладені у тексті позову доводи є юридично неспроможними і не можуть бути кваліфіковані у якості законної підстави для скасування управлінського волевиявлення про стягнення виконавчого збору.

Тому у позові з цих підстав належить відмовити.

Водночас із цим, суд бере до уваги, що згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-78, 90, 211 КАС України, суд зазначає, що з дати прийняття Харківським окружним адміністративним судом ухвали від 12.11.2019р. по справі №820/1302/16 було припинено юридичний обов`язок податкового органу з приводу виконання судового акту про стягнення з Державного бюджету України суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 4.238.319,00грн.

Даний довід не використовувався заявником у межах даного спору.

Але незважаючи на це, означена обставина не може бути залишена поза увагою суду під час відправлення правосуддя, адже свідчить про невідповідність закону управлінського волевиявлення державного виконавця Відділу з приводу стягнення виконавчого збору.

Відсутність у особи обов`язку вчинити дії, спрямовані на виконання судового акту у контексті ч.1 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», зумовлює відсутність підстав для стягнення з такої особи виконавчого збору як публічного платежу за досягнення позитивного результату у виконавчому провадженні саме за рахунок вжиття заходів примусового виконання виконавчого документа.

Указана обставина є визначеною процесуальним законом підставою для визнання протиправною та скасування оскарженого рішення державного виконавця Відділу у спосіб застосування інституту виходу поза межі позову.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії) і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Саме з цих міркувань суд і вважає можливим визнати протиправним і скасувати оскаржене рішення про стягнення виконавчого збору, незважаючи на неподання контролюючим органом до суду жодних доказів взагалі та обрання контролюючим органом неправильного способу захисту, позаяк управлінське волевиявлення органу державної виконавчої служби є неправомірним з інших причин.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 52, 241-243, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Допустити заміну ГУ ДФС у Харківській області фактичним та юридичним правонаступником - ГУ ДПС у Харківській області.

Позов - залишити без задоволення.

Вийти за межі позову.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Харків) ВП №52917458 від 28.05.2020р. з приводу стягнення 5.800,00 грн. виконавчого збору.

Роз`яснити, що судове рішення виготовлено у повному обсязі і проголошено 14 липня 2020 року; набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.6 ст.287 КАС України (протягом 10 днів з дати проголошення) з урахуванням положень п.3 розділу VI КАС України.

Суддя Сліденко А.В.