Справа № 640/6870/20
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 червня 2020 року №640/6870/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Міністерства оборони України до Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду міста Києва (також далі - суд) надійшов позов Міністерства оборони України (далі - позивач, Міноборони) до Міністерства юстиції України (далі - відповідач, Мін`юст) про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Мін`юсту України, винесеної в рамках виконавчого провадження (ВП №60947903) від 28.02.2020 р. про накладення штрафу на позивача у розмірі 5100,00 грн.

Ухвалою суду від 30.03.2020 р. відкрито провадження в адміністративній справі №640/6870/20, розгляд якої вирішено здійснювати в порядку ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а також витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП №60947903.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем безпідставно та з порушенням вимог законодавства прийнято оскаржувану постанову, оскільки виконавчий документ виконано вчасно та в повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки оскаржувана постанова прийнята відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17.05.2018 у справі №299/3380/17 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Міноборони, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним дій та рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги та зобов`язання вчинити певні дії, що залишено без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2018, позов ОСОБА_1 задоволено:

- визнано дії ІНФОРМАЦІЯ_1 та Міноборони при розгляді заяви ОСОБА_1 та відмови в призначені одноразової грошової допомоги згідно вимог підпункту 5 пункту 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та абзацу другого підпункту 2 пункту 6 «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. №975 протиправними.

- зобов`язано Міноборони розглянути у відповідності до «Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум», затвердженого наказом Міноборонивід 26.10.2016 №564 заяву ОСОБА_1 щодо виплати йому одноразової допомоги у зв`язку з встановленням першої групи інвалідності пов`язаної з хворобою отриманою в період проходження військової служби, нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу згідно вимог підпункту 5 пункту 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та абзацу другого підпункту 2 пункту 6 «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. №975.

З метою примусового виконання рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17.05.2018 у справі №299/3380/17 видано виконавчий лист від 23.10.2018 №299/3380/17.

Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Мін`юсту України Рекашовою А.М. прийнято постанову від 13.01.2020 про відкриття виконавчого провадження №60947903 по примусовому виконанню вказаного вище виконавчого листа, попереджено боржника про необхідність виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

Позивач звернувся до відповідача із заявою вх. №2633-26-20 від 04.02.2020 про закінчення виконавчого провадження, до якої надано витяг з протоколу засідання комісії Міноборони з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11.05.2019 №54.

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Мін`юсту України Рекашовою А.М. прийнято оскаржувану постанову від 28.02.2020 №60947903 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.

Не погоджуючись з постановою про накладення штрафу, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Правовідносини щодо примусового виконання рішення суду та інших органів у виконавчому провадженні державними виконавцями врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої). Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону (частина п`ята).

Згідно з частиною шостою статті 26 Закону №1404-VIII, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до частини другої статті 63 Закону №1404-VIII, в разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Судом установлено, що державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Мін`юсту України прийнято постанову про накладення на Міноборони штрафу в розмірі 5100,00 грн. у виконавчому провадженні №60947903 у зв`язку з невиконанням боржником судового рішення в адміністративній справі №299/3380/17.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про виконання 11.05.2019 рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17.05.2018 в справі №299/3380/17, про що було повідомлено державного виконавця заявою вх. №2633-26-20 від 04.02.2020 та надано витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11.05.2019 №54.

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11.05.2019 №54, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, якого 05.04.2002 звільнено зі строкової військової служби та 23.02.2017 під час первинного огляду МСЕК визнано особою з інвалідністю І групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби (довідка МСЕК серія АВ № 0739509 від 23.02.2017), отже заявнику інвалідність встановлено понад 3-місячний термін.

Зі змісту позовної заяви, саме наведений протокол від 11.05.2019 №54 свідчить про належне виконання рішення суду в строк, встановлений державним виконавцем.

У виконавчому листі від 23.10.2018 №299/3380/17 зобов`язано Міноборони розглянути у відповідності до «Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 26.10.2016 №564 заяву ОСОБА_1 щодо виплати йому одноразової допомоги у зв`язку з встановленням першої групи інвалідності пов`язаної з хворобою отриманою в період проходження військової служби, нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу згідно вимог підпункту 5 пункту 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та абзацу другого підпункту 2 пункту 6 «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975.

Проаналізувавши вказану вище резолютивну та мотивувальну частини рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17.05.2018 у справі №299/3380/17, суд дійшов висновку, що вказаним рішенням окрім як зобов`язати Міноборони розглянути у відповідності до «Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 26.10.2016 №564 заяву ОСОБА_1 щодо виплати йому одноразової допомоги у зв`язку з встановленням першої групи інвалідності пов`язаної з хворобою отриманою в період проходження військової служби, також зобов`язано Міноборони нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу згідно вимог підпункту 5 пункту 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та абзацу другого підпункту 2 пункту 6 «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. №975.

Отже, відмова стягувачу в призначені одноразової грошової допомоги, відповідно до протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11.05.2019 №54, не є свідченням належного виконання рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17.05.2018 у справі №299/3380/17.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами (частина перша). Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (частина друга).

Згідно з інформацією в Єдиному державному реєстрі судових рішень рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17.05.2018 у справі №299/3380/17, на підставі якого судом видано виконавчий лист, набрало законної сили 13.09.2018.

Статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника юридичну особу 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання (частина перша). У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина друга).

Як уже зазначалось, суд дійшов висновку, що протокол засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11.05.2019 №54 не є доказом належного виконання рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17.05.2018 у справі №299/3380/17, інших доказів не надано, про їх існування суд не повідомлено, відсутні також докази поважності причин невиконання або звернення боржника до державного виконавця з відповідними заявами.

Враховуючи вищезазначене у сукупності, правові підстави для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з`ясованих судом обставин вбачається, що позов Міністерства оборони України до Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Відмовити повністю у задоволенні позову Міністерства оборони України (місцезнаходження: 03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6; ) до Міністерства юстиції України (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13; ) про визнання протиправною та скасування постанови.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 287 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко