Справа № 614/528/20
Суддя: Гуляєва Г. М.
Дата ухвалення: 2020-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Борівський районний суд Харківської області

справа: № 614/528/20
провадження: 2-а/614/5/20
категорія: 140

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.07.2020

смт. Борова Борівського району Харківської області

справа № 614/528/20

Борівський районний суд Харківської області в складі судді Гуляєвої Г. М.,

розглянувши в судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Мінєєва Максима Олексійовича

про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності

за участю учасників справи:

позивача: не з`явився,

відповідача: не з`явився,

У С Т А Н О В И В :

03.07.2020 ОСОБА_2 звернувся до Борівського районного суду Харківської області з позовом до інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Мінєєва Максима Олексійовича, в якому просив скасувати постанову відповідача серії НК № 496250 від 03.03.2020, згідно якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510.00 грн. за ч. 10 ст. 121 КУпАП.

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_2 посилається на наступні обставини.

Постановою інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції серії НК № 496250 від 03.03.2020 ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 10 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510.00 грн.

Зі змісту вищезазначеної постанови вбачається, що 03.03.2020 о 10.55 год. в м. Харків, проспект Московський, б. 204/2, ОСОБА_2 водій транспортного засобу RENAULT TRAFIC, н.з. НОМЕР_1 , керував вказаним транспортним засобом на передньому сидінні з дитиною, котра не досягла 12 років, а саме, 5,5 років, без використання спеціальних засобів, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременю безпеки, передбачених цією конструкцією транспортного засобу, чим порушив вимоги п.п. 21.11б ПДР України.

Однак, позивач вищезазначеного правопорушення не вчиняв.

03.03.2020, рухаючись по проспекту Московському в м. Харків, на транспортному засобі разом з дружиною ОСОБА_3 та їхньою дитиною, що перевозилась з використанням спеціального засобу, що дає змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією транспортного засобу (дитячого автомобільного крісла) позивача зупинили співробітники поліції.

Не повідомивши причину зупинки та не представившись, один із співробітників поліції вимагав від позивача надати документи для перевірки, на що останній погодився.

Але, забравши документи позивача, співробітник поліції без будь-яких пояснень сів до патрульного автомобіля, зачинивши двері та вікна.

Намагаючись з?ясувати причину такої поведінки, позивач декілька разів постукав у вікно патрульного автомобіля, з проханням віддати йому документи, пояснюючи, що запізнюється до дитячого лікаря, на що поліцейські не реагували.

Зачекавши близько 10 хвилин, позивач зателефонував за номером 102 з повідомленням про таку поведінку патрульних. Під час здійснення дзвінка оператор пульту повідомила позивачу, що його повідомлення зареєстровано за ЄО № 9386 та те, що до вказаного місця події направлено авто-патруль для здійснення перевірки. Крім того, вказала, що у зв?язку із віддаленістю до адреси виклику, прибуття наряду можливе з запізненням. Незадовго після здійснення вказаного дзвінка, не промовивши ані слова, співробітник поліції, який відібрав документи позивача, відчинив вікно патрульного автомобіля та віддав йому документи, після чого авто патрульних швидко від?їхало.

Не зрозумівши взагалі причину такої поведінки поліцейських, запізнюючись, позивач рушив до лікарні. Вже в лікарні позивачу зателефонував наряд, який прибув на виклик для з?ясування обставин. В телефонній розмові позивач запитав для чого були потрібні його документи, на що патрульні повідомили, що для перевірки.

Через деякий час, а саме, 27.06.2020, поштовим відправленням позивач отримав постанову старшого державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та м. Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про відкриття виконавчого провадження. Згідно вказаної постанови з позивача стягується подвійний розмір штрафу у розмірі 1020.00 грн. разом із виконавчим збором 102.00 грн.

Саме з цього часу позивач і дізнався про те, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, адже самої постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу позивач не отримував, чим було порушено право позивача на її оскарження в 10-денний строк.

З постановою про накладення адміністративного стягнення позивач ознайомився у ВДВС, де й отримав її копію.

Позивач вказує, що постанова винесена незаконно, з порушенням положень КУпАП, за відсутності події та складу правопорушення, при відсутності доказів вчинення правопорушення, позивача незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за неіснуюче правопорушення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення була винесена поліцейським без дотримання процедури розгляду адміністративної справи, передбаченої КУпАП, а при винесені оскаржуваної постанови посадова особа не з?ясувала всіх обставин справи, що підлягають з?ясуванню та мають значення для правильного вирішення справи згідно ст.280 КУпАП, зокрема, наявність в діях позивача складу зазначеного адміністративного правопорушення та підтвердження цого відповідними доказами.

Ухвалою судді від 03.07.2020 у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Станом на 10.07.2020 відзив до Борівського районного суду Харківської області чи будь-які інші заяви та клопотання не надходили.

Згідно ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час і місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за місцем його роботи, що відповідає положенням ч. 9 ст. 126 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 3 ст.194, ч. 3 ст. 205, ч. 4 ст. 229 КАС України.

Матеріалами справи встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 496250 від 03.03.2020, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 10 ст. 121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. (а.с.14).

Суд, розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1,6 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо буде встановлено відсутність події і складу адміністративного правопорушення; у разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 10 ст. 121 КУпАП, оскільки крім оскаржуваної постанови матеріали справи не містять жодного іншого доказу.

При цьому, Верховний Суд в складі колегіі суддів Касаційного адміністративного суду 26 квітня 2018 р. висловив правову позицію в постанові по справі № 338/1/17, згідно якої постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Тому, посилання на неї як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви » від 24 листопада 2000 року ).

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15 травня 2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально - правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення ( п. 21 рішення ).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23 - рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п.4.1).

У рекомендації № R (91)1 Комітету Міністрів Європи Державам - членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав - членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

02.04.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», згідно якого розділ VI "Прикінцеві положення" КАС України доповнено пунктом 3 такого змісту:

"3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 20, 77, 90, 126, 162, 194, 205, 229, 242-246, 257-262, 286, 295, п. 15.5 Перехідних положень КАС України, на підставі ст.ст. 7, 122, 245, 247, 251, 252 КУпАП, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Мінєєва Максима Олексійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції серії НК № 496250 від 03.03.2020, якою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510.00 грн. за ч. 10 ст. 121 КУпАП.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 10-денний строк з дня закінчення дії карантину апеляційної скарги через Борівський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Гуляєва Г. М.