Справа № 554/853/20
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2020-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 р. Справа № 554/853/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Коваленка Максима Олександровича на рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 16.04.2020, суддя Січиокно Т.О., по справі № 554/853/20

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Коваленка Максима Олександровича третя особа Департамент патрульної поліції Національної поліції України

про визнання дій протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати протиправними дії інспектора роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Коваленка М.О. щодо складання постанови серії ЕАК № 2032705 від 27.01.2020 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, скасувати зазначену постанову, провадження у справі закрити.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16.04.2020 позовні вимоги задоволено частково.

Скасовано постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2032705 від 27.01.2020, винесену поліцейським роти № 4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Коваленком М.О., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн., провадження в справі закрито.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Інспектор роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Коваленка М.О., не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на не врахування судом першої інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме відеозапису, що призвело до невірного вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судовим розглядом, 27.01.2020 інспектором роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Коваленком М.О. винесено постанову серії ЕАК № 2032705 від 27.01.2020 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

За даними оскаржуваної постанови, 27.01.2020 року о 20 год. 28 хв., по вул. Європейській, 101 у м. Полтаві, керуючи транспортним засобом «SKODA ROOMSTER», д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав зупинку на світлофорі на сигнал, що забороняє рух, а саме жовтий, а також не пред`явив поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.п. 8.10, 2.1 Правил дорожнього руху.

Позивач, не погоджуючись із постановою у справі про адміністративне правопорушення, звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з п. 8.1 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 16.1 ПДР України, перехрестя, де черговість проїзду визначається сигналами світлофора чи регулювальника, вважається регульованим.

Пунктом 8.7.3 ПДР України встановлено, що жовтий сигнал світлофору забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Пунктом 8.10 ПДР передбачено, що у разі подання світлофором сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед розміткою 1.12, а якщо її не має - не ближче 10 метрів до світлофору, пішохідного переходу, а якщо вони відсутні - перед перехрещуванню проїзною частиною.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

В силу п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею ст. 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підтвердження правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідачем надано відеозапис адміністративного правопорушення, зроблений на бодікамеру ВІ0123 з реєстратора reynd.

Так, дослідженим судовому засіданні відеозаписом зафіксовано роботу світлофора при мигаючому зеленому світлі, відразу при перемиканні на жовтий сигнал перехрестя вул. Європейської та Кагамлика в м. Полтаві.

При цьому, наданий відеозапис містить фіксування роботи світлофора, що встановлений безпосередньо по вул. Європейській.

У той час, як вул. Кагамлика, по якій рухався позивач, при під`їзді до перехрестя має окремий світлофор, роботу якого на відеозаписі не зафіксовано, з огляду на що не видається можливим встановити, на який саме сигнал світлофору, що регулював рух безпосередньо з боку вул. Кагамлика, здійснював проїзд світлофора та перетнув стоп-лінію, визначену п. 1.12 розд. 34 «Дорожня розмітка» ПДР України, позивач.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що наданими доказами беззаперечно не підтверджено проїзд позивачем перехрестя на заборонений сигнал світлофору, а отже і вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стосовно правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 2.1 "г" ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Відповідно до п. 13.1 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.03.2009 року № 111, підставою для зупинення транспортних засобів є, зокрема, таке: порушення ПДР водіями, наявність даних, що свідчать про причетність транспортного засобу, його водія, пасажирів або вантажу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, злочину чи адміністративного правопорушення, необхідність опитування водія чи пасажирів про обставини скоєння ДТП, адміністративного правопорушення, злочину, свідками якого вони є або могли бути, необхідність залучення водія транспортного засобу для надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або працівникам міліції чи як свідка при оформленні протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод тощо.

Вказаною нормою визначено вичерпний перелік підставою для зупинення транспортних засобів, якими керують водії.

Враховуючи, що у ході судового розгляду спростовано висновки інспектора роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Коваленка М.О. щодо порушення позивачем п. 8.10 ПДР України, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність у відповідача підстав для зупинки автомобілю під керуванням позивача.

Згідно з частинами першою, другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, у ході судового розгляду справи відповідачем не доведено правомірності прийнятого ним рішення, з огляду на що позовні вимоги є обґрунтованими, а рішення суду першої інстанції таким, що не підлягає скасуванню.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Коваленка Максима Олександровича - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 16.04.2020 по справі № 554/853/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов Г.Є. Бершов