Справа № 706/46/16-а
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2020-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2020 року

м. Київ

справа № 706/46/16-а

адміністративне провадження № К/9901/20902/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

cудді-доповідача - Радишевської О. Р.,

суддів - Кашпур О. В., Шевцової Н. В.

розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу № 706/46/16-а

за позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Христинівського районного управління юстиції в Черкаській області з питань державної реєстрації Діденка Володимира Віталійовича про зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Христинівського районного суду Черкаської області від 15 квітня 2016 року, ухвалену у складі: головуючого судді Олійника М.Ф., та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2017 року, постановлену у складі: головуючого судді Саприкіної І.В., суддів Епель О.В., Карпушової О.В.,

УСТАНОВИВ:

І. Суть спору

1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до заступника начальника Христинівського районного управління юстиції в Черкаській області з питань державної реєстрації Діденка Володимира Віталійовича (далі - відповідач, Діденко В.В. ) із вимогами зобов`язати відповідача зареєструвати його заяву від 30 грудня 2015 року та надати обґрунтовану та вмотивовану відповідь.

2. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що усно звернувся до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Христинівського районного управління юстиції в Черкаській області (далі - Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Христинівського РУЮ в Черкаській області) із вимогою безоплатно надати йому відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про земельну ділянку, що належить йому на праві власності, у задоволенні якої йому було відмовлено.

3. Позивач уважає, що висунута вказаним відділом вимога сплатити збір у розмірі 43,00 грн є незаконною і за своєю суттю є вимаганням хабаря, а тому він звернувся до відповідача зі скаргою (заявою) аналогічного змісту, яку відповідач відмовився реєструвати та розглядати.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

4. 26 листопада 2010 року між позивачем і ФГ «Ланос» укладено договір оренди землі №15, який зареєстрований у відділі Держкомзему в Христинівському районі за №00067 від 17 березня 2011 року.

5. 29 грудня 2015 року ОСОБА_1 в усній формі звернувся до відповідача щодо безоплатного отримання інформації про реєстрацію права оренди земельної ділянки, належної йому на праві власності, відповідно до вказаного договору.

6. Задовольнити усну заяву позивача відповідач відмовся, мотивуючи це тим, що відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно надаються на письмову заяву зацікавленої сторони у формі інформаційної довідки за умови сплати збору, розмір якого встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2012 року №1204 і становить 34,00 грн.

7. 30 грудня 2015 року позивач звернувся до відповідача з аналогічною заявою в письмовій формі в порядку, установленому Законом України «Про звернення громадян».

8. На письмове звернення позивача відповідачем було роз`яснено, що Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Христинівського РУЮ є підрозділом Христинівського РУЮ, у зв`язку з чим сам відділ або його посадові особи не уповноважені приймати, реєструвати чи розглядати скарги, подані в порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян».

9. Позивачеві також роз`яснено, що повноваженнями розглядати такі звернення наділене безпосередньо Христинівське РУЮ як територіальний орган Міністерства юстиції України, що має статус юридичної особи.

10. Уважаючи, що відповідач протиправно відмовився реєструвати його звернення, позивач звернувся до суду.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення

11. Постановою Христинівського районного суду Черкаської області від 15 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2017 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

12. Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій зазначили, що Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» установлений спеціальний режим доступу до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що передбачає справляння плати за надання інформаційних довідок чи витягів з нього, та виключає можливість доступу до вказаної інформації із застосуванням механізму, передбаченого Законом України «Про звернення громадян».

13. Суди попередніх інстанцій також дійшли висновків, що порядок розгляду скарг, передбачений Законом України «Про звернення громадян», не застосовується до розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб або органів, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно.

14. З урахуванням викладеного суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що відповідач не є суб`єктом, який відповідно до спеціального закону уповноважений приймати, реєструвати чи розглядати скарги на рішення дії чи бездіяльність посадових осіб або органів, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а тому він правомірно відмовився реєструвати звернення позивача від 30 грудня 2015 року.

IV. Провадження в суді касаційної інстанції

15. У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їхні рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

16. На обґрунтування вимог касаційної скарги позивач зазначив, що, в порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян», звернувся до відповідача із заявою про надання інформації щодо реєстрації права оренди на земельну ділянку, реєструвати та розглядати яку відповідач відмовився.

17. Позивач наполягає на тому, що передбачений спеціальним законом порядок доступу до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не звільняє відповідача від обов`язку приймати, реєструвати та розглядати звернення, подані в порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян».

18. Позивач доводить, що відповіді на свою заявою з роз`ясненням підстав та порядку отримання інформації про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку, що належить йому на праві власності, він не отримав.

19. Відповідач правом надати заперечення на касаційну скаргу не скористався.

20. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 червня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою позивача.

21. 15 грудня 2017 року, у зв`язку з початком роботи Верховного Суду, припинено процесуальну діяльність Вищого адміністративного суду України.

22. 12 лютого 2018 року касаційну скарги передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду.

23. За наслідками автоматизованого розподілу касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: судді-доповідача Бевзенка В.М., суддів Шарапи В.М, Данилевич Н.А.

24. Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду - від 08 травня 2020 року, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача в цій справі, призначений повторний автоматизований розподіл указаної касаційної скарги.

25. За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 травня 2020 року касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Радишевській О.Р., суддям Кашпур О.В., Шевцовій Н.В.

V. Джерела права та акти їхнього застосування

26. Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №?2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

27. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

28. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані й розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

29. 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким до окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України, у тому числі щодо меж касаційного перегляду, унесені зміни.

30. Водночас пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 15 січня 2020 року №460-IX передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

31. З урахуванням викладеного, розглядаючи цю справу, Суд керується положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, що діяли до набрання чинності змін, унесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX.

32. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

33. Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

34. Питання практичної реалізації особою наданого їй Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян, відповідно до їх статуту, пропозиції про поліпшення їхньої діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів урегульовано Законом України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР (далі - Закон №393/96-ВР).

35. Відповідно до статті 1 Закону №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

36. Згідно зі статтею 3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

37. Пропозиція (зауваження) - це звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

38. Заява (клопотання) - це звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

39. Скарга - це звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

40. Відповідно до частини першої статті 7 Закону №393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

41. Статтею 15 Закону №393/96-ВР передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

42. Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

43. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

44. Відповідно до статті 16 Закону №393/96-ВР скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

45. Статтею 19 Закону №393/96-ВР передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

46. Наказом Міністерства юстиції України від 18 березня 2004 року 26/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 18 березня 2004 року за №342/8941, затверджено Інструкцію про порядок розгляду звернень та особистого прийому громадян у Міністерстві юстиції України, в установах та організаціях, що належать до сфери його управління (далі - Інструкція №26/5).

47. Пунктом 6.1 Інструкції №26/5 передбачено, що діловодство, пов`язане зі зверненнями громадян, ведеться окремо від інших видів діловодства і покладається на Управління розгляду звернень та прийому громадян Міністерства юстиції України (у частині попереднього розгляду та реєстрації звернень громадян) та на спеціально призначених для цього посадових осіб у структурних підрозділах центрального апарату Міністерства юстиції України (у частині формування та зберігання справ за зверненнями громадян), а в органах та установах юстиції - на одного з працівників їх загального відділу (канцелярії, відділу контролю розгляду звернень громадян).

48. Відповідно до пункту 5.4 Положення про районні, районні у містах, міські міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні управління юстиції, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23 червня 2011 року № 1707/5, управління юстиції з метою організації своєї діяльності розглядає звернення громадян з питань, що належать до його компетенції, виявляє та усуває причини, що породжують обґрунтовані скарги громадян.

49. Наказом Христинівського районного управління юстиції Черкаської області від 15 грудня 2015 року №92/09 затверджено Положення про Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Христинівського районного управління юстиції Черкаської області (далі - Положення).

50. Відповідно до пункту 1 Положення Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно є структурним підрозділом Христинівського районного управління юстиції та реалізує повноваження Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

VI. Позиція Верховного Суду

51. З аналізу викладених положень Закону №393/96-ВР випливає, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

52. В Міністерстві юстиції України діловодство, пов`язане зі зверненнями громадян, ведеться окремо від інших видів діловодства і покладається на відповідний структурний підрозділ - Управління розгляду звернень та прийому громадян Міністерства юстиції України, а в його районних управліннях реєстрація, попередній розгляд та вирішення по суті звернень громадян покладається на одного з працівників їх загального відділу (канцелярії, відділу контролю розгляду звернень громадян).

53. Отже, звернення повинні адресуватися органам або особам, які відповідно до своїх повноважень наділені компетенцією розглядати порушені в них питання.

54. У спірних правовідносинах позивач звернувся із зверненням до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Христинівського РУЮ в Черкаській області, яке є структурним підрозділом Христинівського районного управління юстиції в Черкаській області та входить до його складу.

55. Беручи до уваги правовий статус Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Христинівського РУЮ в Черкаській області як структурного підрозділу, що діє від імені Христинівського РУЮ, суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про відсутність у його начальника повноважень самостійно приймати, реєструвати чи розглядати скарги на рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб відділу під час державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, що подані в порядку, передбаченому Законом №393/96-ВР.

56. З урахуванням викладеного Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права під час ухвалення судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про необґрунтованість позовних вимог.

57. Положеннями частини першої статті 341 КАС України (у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року) визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

58. Відповідно до частини другої статті 341 КАС України (у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року) суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

59. Згідно з частиною першою статті 350 КАС України (у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

60. Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах заявлених вимог касаційної скарги, Суд уважає, що висновки судів попередніх інстанцій у цій справі є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для їхнього скасування чи зміни відсутні.

VII. Судові витрати

61. Ураховуючи результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.

62. Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

63. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

64. Постанову Христинівського районного суду Черкаської області від 15 квітня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2017 року у справі №706/46/16-а залишити без змін.

65. Судові витрати не розподіляються.

66. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська

Судді: О.В. Кашпур

Н.В. Шевцова