Справа № 360/2223/20
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

09 липня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2223/20

Головуючий суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом Солодкого Володимира Івановича в інтересах ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 05 червня 2020 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 (далі - представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (далі - відповідач, УПФУ в м. Лисичанську Луганської області) з такими вимогами:

1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 15 травня 2020 року № 66 щодо відмови позивачу у зарахуванні до його:

- страхового стажу періоду роботи з 01 грудня 2019 року по 30 квітня 2020 року;

- до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періоду навчання з 01 вересня 1985 року по 10 січня 1989 року та періодів роботи з 19 січня 1989 року по 17 березня 1994 року, з 01 грудня 2019 року по 30 квітня 2020 року;

та щодо відмови в призначені йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

2) зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 23 лютого 2020 року, зарахувавши до його:

- страхового стажу періоду роботи з 01 грудня 2019 року по 30 квітня 2020 року;

- до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періоду навчання з 01 вересня 1985 року по 10 січня 1989 року та періодів роботи з 19 січня 1989 року по 17 березня 1994 року, з 01 грудня 2019 року по 30 квітня 2020 року.

В обґрунтування вимог зазначено, що позивач після досягнення 50-річного віку звернувся до відповідача із заявою від 13 травня 2020 року про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах і надав усі необхідні документи.

Рішенням відповідача від 15 травня 2020 року № 66 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах в порядку, встановленому пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», посилаючись на те, що у позивача право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на день звернення відсутнє. Вказано, що на день звернення за призначенням пенсії страховий стаж позивача складає тільки 22 роки 04 місяця 06 днів, із них пільгового підземного стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах по списку № 1 - 3 роки 1 місяць 15 днів. Тобто саме цей стаж визнається відповідачем.

До пільгового стажу роботи за Списком № 1 позивачу не зараховано:

- період навчання в СПТУ № 74 з 01.09.1985 по 10.01.1989, тобто строком 3 місяця 04 місяця 10 днів за відсутністю підтвердження пільгового стажу роботи після закінчення навчання;

- періоди роботи на шахті «Первомайська» ВП «Первомайськвугілля»: з 19.01.1989 по 31.10.1991 - електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею; з 01.11.1991 по 01.12.1991 - учнем прохідника підземного з повним робочим днем під землею; з 02.12.1991 по 29.01.1992 - навчання на курсах в учбово-курсовому комбінаті; з 30.01.1992 по 17.03.1994 - електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею; за відсутністю уточнюючої довідки, яка передбачена пунктом 20 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Порядок № 637), та відсутністю даних: про зайнятість повний робочий день в шкідливих умовах праці на підземних роботах протягом повного робочого дня, про відволікання та переведення на іншу роботу, про участь у страйках, користування відпустками без збереження заробітної плати, про результати атестації робочого місця.

Крім того вказано, що до страхового та спеціального стажу роботи позивача ще не зараховано період його роботи з 01 грудня 2019 року по 30 квітня 2020 року (місяць, що передує місяцю звернення за пенсією) за відсутністю сплати страхових внесків.

Тобто, згідно з рішенням відповідача ним не зараховано позивачу 05 місяців роботи до страхового стажу та 08 років 11 місяців 10 днів до пільгового стажу роботи.

Позивач з таким рішенням не згоден, оскільки вважає, що пільговий характер його роботи з 19 січня 1989 року по 17 березня 1994 року у повній мірі підтверджений записами в його трудовій книжці, тому відповідач безпідставно відмовляє у зарахуванні до пільгового стажу періодів навчання з 01 вересня 1985 року по 10 січня 1989 року та роботи з 19 січня 1989 року по 17 березня 1994 року. Також позивач зазначає, що не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці. Тому навіть непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Що стосується незарахування до страхового та пільгового стажу роботи позивача періоду роботи з 01 грудня 2019 року по 30 квітня 2020 року, то обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, а не на працівника. Тому несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою від 10 червня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (арк. спр. 44-45).

Від УПФУ в м. Лисичанську Луганської області 22 червня 2020 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав (арк. спр. 50-51).

Згідно із статтею 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

З урахуванням змін, внесених до пенсійного законодавства, які набули чинності з 01 січня 2018 року, пільговий стаж роботи є страховим стажем.

Враховуючи вищевикладене, до пільгового стажу підлягають зарахуванню періоди роботи, за які є інформація по спеціальному стажу в індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма ОК-5). Разом з цим, підстав для зарахування до пільгового стажу періодів роботи, за які відсутня оплата підприємством страхових внесків, немає.

До стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховуються періоди навчання в професійно-навчальному закладі, якщо після закінчення навчального закладу слідує пільгова робота за набутою професією та перерва між закінченням навчання та зарахуванням на роботу не перевищує трьох місяців.

З огляду на зазначене, період навчання в СПТУ № 74 міста Первомайська до пільгового стажу по Списку № 1 зарахувати підстав немає за відсутністю підтвердження пільгової роботи після закінчення навчання.

Період роботи на шахті «Первомайська» ВП «Первомайськвугілля» з 19 січня 1989 року по 31 жовтня 1991 року електрослюсарем підземним дільниці енерго-механічного обслуговування, з 01 листопада 1991 року по 01 грудня 1991 року учнем прохідника підземного, з 02 грудня 1991 року по 29 січня 1992 навчання на курсах в учбовому комбінаті, з 30 січня 1992 року по 17 березня 1994 року електрослюсарем підземним на дільниці енерго-механічного обслуговування неможливо зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1 у зв`язку з відсутністю уточнюючої довідки відповідно пункту 20 Порядку № 637 та відсутністю даних: про зайнятість повний робочий день в шкідливих умовах праці на підземних роботах протягом повного робочого дня, про відволікання та переведення на іншу роботу, про участь у страйках та користування відпустками без збереження заробітної плати, про результати атестації робочого місця.

До страхового та спеціального стажу не зараховано період з 01 грудня 2019 року по 30 квітня 2020 року за відсутністю сплати страхових внесків.

Страховий стаж, обчислений на підставі відомостей наявних в трудовій книжці з урахуванням інформації про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України, наявної в індивідуальних відомостях про застраховану особу, станом на день звернення за призначенням пенсії складає 22 роки 4 місяці 6 днів, із них пільгового підземного стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах по Списку № 1 - 3 роки 1 місяць 15 днів, тому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на день звернення відсутнє.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

З копій паспорту громадянина України (арк. спр. 8-9), картки фізичної особи-платника податків (арк. спр. 10), довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (арк. спр. 11) встановлено такі дані про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Позивачем 13 травня 2020 року до УПФУ в м. Лисичанську Луганської області подано заяву про призначення пенсії, до якої згідно з розпискою-повідомленням, серед іншого, надано такі документи: трудові книжки від 19 січня 1989 року серії БТ-ІІ № 3324755, від 14 квітня 1994 року серії АТ-VІІ № 3697339, копію диплома від 10 січня 1989 року А № 984709, індивідуальні відомості про застраховану особу (арк. спр. 12-15, 16-17, 18, 37-38, 59, 64-67).

Рішенням УПФУ в м. Лисичанську Луганської області від 15 травня 2020 року № 66 відмовлено у призначенні позивачу пенсії за віком згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю на день звернення необхідного пільгового стажу за Списком № 1 (арк. спр. 39-40).

Дослідженням змісту рішення встановлено, що період навчання у СПТУ № 74 міста Первомайська до пільгового стажу по Списку № 1 зарахувати підстав немає за відсутністю підтвердження пільгової роботи після закінчення навчання.

Період роботи на шахті «Первомайська» ВП «Первомайськвугілля» з 19 січня 1989 року по 31 жовтня 1991 року електрослюсарем підземним дільниці енерго-механічного обслуговування, з 01 листопада 1991 року по 01 грудня 1991 року учнем прохідника підземного, з 02 грудня 1991 року по 29 січня 1992 навчання на курсах в учбовому комбінаті, з 30 січня 1992 року по 17 березня 1994 року електрослюсарем підземним на дільниці енерго-механічного обслуговування неможливо зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1 у зв`язку з відсутністю уточнюючої довідки відповідно пункту 20 Порядку № 637 та відсутністю даних: про зайнятість повний робочий день в шкідливих умовах праці на підземних роботах протягом повного робочого дня, про відволікання та переведення на іншу роботу, про участь у страйках та користування відпустками без збереження заробітної плати, про результати атестації робочого місця.

До страхового та спеціального стажу не зараховано період з 01 грудня 2019 року по 30 квітня 2020 року (місяць, що передує місяцю звернення за пенсією) за відсутністю сплати страхових внесків.

Страховий стаж, обчислений на підставі відомостей наявних в трудовій книжці, з урахуванням інформації про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України, наявної в індивідуальних відомостях про застраховану особу, станом на день звернення за призначенням пенсії складає 22 роки 4 місяці 6 днів, із них пільгового підземного стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах по Списку № 1, - 3 роки 1 місяць 15 днів, тому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на день звернення відсутнє.

Дослідженням записів у трудовій книжці позивача від 19 січня 1989 року серії БТ-ІІ № 3324755 (арк. спр. 12-15) встановлено, що у ній наявні такі записи про роботу позивача у спірному періоді:

навчання в СПТУ № 74 м. Первомайська з 01 вересня 1985 року по 10 січня 1989 року, диплом від 10 січня 1989 року А № 984709;

Шахта «Первомайська» ВО «Первомайськвугілля»

запис № 1 від 19.01.1989: прийнятий електрослюсарем підземним 3-го розряду з повним робочим днем під землею на дільницю ЕМО, наказ від 19.01.1989 № 32/к;

запис № 2 від 01.03.1989: переведений електрослюсарем підземним 4-го розряду з повним робочим днем під землею на дільницю ЕМО, протокол від 17.02.1989 № 1а;

запис № 3 від 01.11.1991: переведений учнем прохідника підземного з повним робочим днем під землею, наказ від 01.11.1991 № 358/к;

запис № 4 від 02.12.1991: направлений на курси до учбово-курсового комбінату ВО «Первомайськвугілля», наказ від 03.12.1991 № 396/к;

запис № 5 від 30.01.1992: переведений електрослюсарем підземним 4-го розряду з повним робочим днем під землею на дільницю ЕМО, наказ від 30.01.1992 № 35/к;

запис № 6 від 01.12.1992: присвоєно 5 розряд електрослюсаря підземного, протокол № 9;

запис № 7 від 17.03.1994: звільнений за власним бажанням, наказ від 18.03.1994 № 75-к;

ВП шахта «Тошківська» ДП «Первомайськвугілля»

запис № 13 від 05.05.2016: прийнятий електрослюсарем підземним 4-го розряду з повним робочим днем під землею, наказ від 04.05.2016 № 168п;

запис № 14: за результатами атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 1, наказ від 28.02.2013 № 83;

запис № 15 від 11.08.2016: присвоєна 5 розряд електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею, наказ від 11.08.2016 №347п;

запис № 16: за результатами атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 1, наказ від 23.02.2018 № 72.

Дипломом СПТУ № 74 м. Первомайська від 10 січня 1989 року А № 984709 підтверджено, що позивач у період з 01 вересня 1985 року по 10 січня 1989 року закінчив повний курс середнього професійно-технічного училища за професією електрослюсар підземний (з умінням виконувати роботу машиніста ГВМ) і здобув середню освіту (арк. спр. 18).

Згідно з Індивідуальними відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України (Форма ОК-5) страхувальником ВП шахта «Тошківська» ДП «Первомайськвугілля» подані відомості про застраховану особу ОСОБА_1 , що останній, зокрема, у період з 01 грудня 2019 року по 30 квітня 2020 року працював на роботах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, код підстави для обліку спецстажу ЗПЗ013А1, отримував заробітну плату, однак страхувальником у вказаному періоді не сплачені страхові внески за позивача (арк. спр. 37-38).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і відзив учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

За змістом статті 20 Закону № 1058-ІV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. […].

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено, що:

- заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша);

- заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (частина друга);

- органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу:

[…] з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок; […].

Частиною першою статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з пунктом «д» частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абзацом 1 частини першої статті 38 Закону України від 10.02.1998 №103/98-ВР «Про професійно-технічну освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Аналогічна, за змістом, вимога міститься і у абзаці 1 пункту 26 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1998 № 1240.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня1993 року № 637 (далі Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли і трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Зазначений Порядок № 383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Зазначена постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації (пункт 4.1 Порядку № 383).

Відповідно до пункту 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Відповідно до пункту 1 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами правці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (набула чинності 21.08.1992) (далі Порядок № 442), атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно приписів пункту 3 Порядку № 442 атестація проводиться згідно з цим Порядком та методичними рекомендаціями щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці, що затверджуються Мінсоцполітики і МОЗ.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 442 атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з МОЗ (пункт 8 Порядку № 442).

Пунктом 10 Порядку № 442, окрім іншого, передбачено, що результати атестації використовуються при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно з пунктом 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів про призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

З аналізу зазначених правових норм суд дійшов висновку, що страховий стаж особи за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004) обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, - за даними трудової книжки, після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01.01.2004) - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж - період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, якими можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації, як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Проте, якщо трудова книжка відсутня або у ній не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

При цьому, оцінка рішенню відповідача на відповідність критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, надається судом виключно виходячи зі змісту такого рішення.

Як вже вищевказано, з рішення УПФУ в м. Лисичанську Луганської області слідує, що відповідач не зараховує до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, період навчання позивача в СПТУ № 74 міста Первомайська з 01 вересня 1985 року по 10 січня 1989 року через відсутність підтвердження пільгової роботи після закінчення навчання.

Однак, такі твердження відповідача не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються записами у трудовій книжці позивача про його працевлаштування з 19 січня 1989 року на шахту «Первомайська» ВО «Первомайськвугілля» електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею.

Тобто, судом встановлено, що позивач протягом 3 місяців після закінчення навчання в СПТУ працевлаштувався за набутою професією на роботу, що дає право на пенсію на пільгових умовах, тому має право на зарахування часу навчання до пільгового стажу роботи.

У свою чергу причиною незарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи з 19 січня 1989 року по 17 березня 1994 року на шахті «Первомайська» ВО «Первомайськвугілля» вказано відсутність уточнюючої довідки відповідно до пункту 20 Порядку № 637 та відсутність даних про: зайнятість повний робочий день в шкідливих умовах праці на підземних роботах протягом повного робочого дня, відволікання та переведення на іншу роботу, участь у страйках та користування відпустками без збереження заробітної плати, результати атестації робочого місця.

Проте, суд з такими твердженнями відповідача не погоджується, оскільки вищевказаними записами у трудовій книжці позивача у повній мірі підтверджено, що у спірному періоді позивач працював на підземних роботах повний робочий день під землею, тобто, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1.

Що стосується тверджень відповідача щодо не надання позивачем доказів проведення атестації робочих місць, на яких позивач працював у спірному періоді, на відповідність умовам праці, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача, що до 21 серпня 1992 року законодавством не вимагалося проведення такої атестації, тому у період до 21 серпня 1992 року належним документом, що підтверджує право позивача на зарахування періоду роботи до пільгового стажу є трудова книжка або уточнюючи довідки, у разі відсутності всіх необхідних записів у трудовій книжці.

Після 21 серпня 1992 року, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Однак, згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Крім того, судом встановлено, що позивачем отримано архівні довідки, що уточнюють пільговий характер роботи у спірному періоді, а саме: від 10 березня 2020 року № 798, від 10 березня 2020 року № 800 про виходи на роботу (спуски та підйоми з шахти), від 10 березня 2020 року № 801, від 10 березня 2020 року № 802, архівну копію наказу шахти «Первомайська» ВО «Первомайськвугілля» від 18 серпня 1995 року № 222 «Про затвердження протоколу від 10.08.1995 про віднесення професій і посад осіб, зайнятих на підземних роботах з особливо шкідливими умовами праці, та включення їх до Списку № 1» (арк. спр. 29-36).

Однак, як зазначає представник позивача, УПФУ в м. Лисичанську Луганської області відмовляється враховувати вказану у цих довідках інформацію про роботу позивача на шахті «Первомайська» ВО «Первомайськвугілля» у період з 19 січня 1989 року по 17 березня 1994 року, оскільки довідки видані з печаткою так званої «ЛНР».

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, б 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer V. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Враховуючи те, що рішення Європейського Суду з прав людини є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до ст. 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини».

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 22 жовтня 2018 року у справі № 235/2357/17.

Отже, документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що робота позивача у період з 19 січня 1989 року по 17 березня 1994 року на шахті «Первомайська» ВО «Первомайськвугілля» має бути зарахована до стажу позивача, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Що стосується відмови відповідача у зарахуванні до страхового та пільгового стажу позивача періоду роботи з 01 грудня 2019 року по 30 квітня 2020 року на ВП шахта «Тошківська» ДП «Первомайськвугілля», суд зазначає таке.

Обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Відтак, фактично внаслідок невиконання страхувальником обов`язку по сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на ВП шахта «Тошківська» ДП «Первомайськвугілля», що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Водночас, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права висловлена Верховним Судом у постановах від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 20 березня 2019 року у справі № 688/947/17.

Таким чином, судом встановлено, що робота позивача з 01 грудня 2019 року по 30 квітня 2020 року на ВП шахта «Тошківська» ДП «Первомайськвугілля» має бути зарахована УПФУ в м. Лисичанську Луганської області, як до страхового стажу роботи позивача, так і до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Оскільки відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення при обчисленні стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV не зараховані періоди навчання (до пільгового стажу), роботи на шахті «Первомайська» ВО «Первомайськвугілля» (до пільгового стажу), роботи на ВП шахта «Тошківська» ДП «Первомайськвугілля» (до страхового та пільгового стажу), суд дійшов висновку, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення не дотримано вимог Закону № 1058-IV, Закону № 1788-ХІІ та Порядку № 22-1 щодо прийняття рішення органом, що призначає пенсію, на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих позивачем документів, відповідно, й про невідповідність рішення відповідача принципам обґрунтованості та добросовісності рішення суб`єкта владних повноважень, дотримання яких перевіряється адміністративним судом відповідно до вимог пунктів 3, 5 частини другої статті 2 КАС України, що є підставою для скасування такого рішення.

Відповідно, вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 15 травня 2020 року № 66 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Як наслідок, судом визнаються обґрунтованими й вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача призначити пенсію відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV із зарахуванням до страхового та пільгового стажу спірних періодів роботи позивача.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми законодавства, якими регулюються спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною восьмою статті 139 КАС України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн, що підтверджено квитанцією про сплату від 02 червня 2020 року (арк. спр. 7).

Оскільки позов підлягає задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (місцезнаходження: 93113, Луганська область, місто Лисичанськ, вулиця В. Сосюри, будинок 347, код за ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 15 травня 2020 року № 66 про відмову в призначенні пенсії за віком згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 .

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 23 лютого 2020 року, зарахувавши періоди навчання з 01 вересня 1985 року по 10 січня 1989 року в СПТУ № 74 м. Первомайська, роботи з 19 січня 1989 року по 17 березня 1994 року на шахті «Первомайська» ВО «Первомайськвугілля» до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, та роботи з 01 грудня 2019 року по 30 квітня 2020 року на ВП шахта «Тошківська» ДП «Первомайськвугілля» до страхового стажу та до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн (вісімсот вісімдесят гривень 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова