Справа № 160/3208/20
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2020-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2020 року Справа № 160/3208/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рищенка А.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
20.03.2020 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неврахування при здійсненні розрахунку коефіцієнта заробітної плати при обчисленні пенсії ОСОБА_1 заробітної плати за періоди роботи з 01.01.1995 по 30.09.1995, з 05.04.1996 по 24.12.1996, з 02.01.1997 по 30.06.2000, з 01.01.2001 по 31.12.2002, з 01.01.2004 по 31.12.2004, з 01.04.2008 по 31.12.2008, з 01.01.2009 по 31.12.2011;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ідентифікаційний код юридичної особи 21910427) здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) врахувавши при її обчисленні заробітну плату за періоди: з 01.01.1995 по 30.09.1995 та з 05.04.1996 по 24.12.1996 у відповідності до архівної довідки архівного відділу Адміністрації Іультинського муніципального району Чукотського автономного округу від 18.06.2013 № 04-16/Д-1088; з 02.01.1997 по 30.09.1998 та з 01.01.2004 по 31.12.2004 у відповідності до архівної довідки архівного відділу Адміністрації Іультинського муніципального району Чукотського автономного округу від 27.06.2013 № 04-16/Д-1138; з 01.10.1998 по 30.06.2000 та з 01.01.2001 по 31.12.2002 у відповідності до довідки Артілі старателів «Полярная» від 15.03.2004 № 48/23-295; з 01.04.2008 по 31.12.2008 у відповідності до довідки ООО «Золоторудная компания «Майское» від 24.04.2013 № 3 з дати призначення пенсії та період з 01.01.2009 по 31.12.2011 у відповідності до довідки ООО «Золоторудная компания «Майское» від 18.11.2014 року № 01-03/2137 з 02.12.2014, провести відповідні виплати, з урахуванням виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно, всупереч вимогам чинного законодавства було розраховано коефіцієнт заробітної плати за періоди роботи з 01.01.1995 по 30.09.1995, з 05.04.1996 по 24.12.1996, з 02.01.1997 по 30.06.2000, з 01.01.2001 по 31.12.2002, з 01.01.2004 по 31.12.2004, з 01.04.2008 по 31.12.2008, з 01.01.2009 по 31.12.2011. Так, зокрема, період роботи ОСОБА_1 з 01.01.2001 по 31.12.2002 та 01.01.2009 по 31.12.2011 взято по нулям, оскільки в довідках про заробітну плату зазначено, що за цей період страхові внески на обов`язкове пенсійне страхування не сплачувались, а заробіток за період з 01.01.2004 по 31.12.2004 та з 01.04.2008 по 31.12.2008 взято по нулям у зв`язку з відсутністю довідки про заробітну плату за цей період. Однак, спірні періоди роботи ОСОБА_1 , а саме: з 01.01.2001 по 31.12.2002 та 01.01.2009 по 31.12.2011 не є страховими в розумінні Закону № 1058, оскільки набуті не на території України і внески сплачувались не до системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування України, а тому правила щодо обчислення пенсії з урахуванням такого заробітку застосовуються з урахуванням Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993. Крім того, твердження відповідача щодо відсутності довідок за період з 01.01.2004 по 31.12.2004 та з 01.04.2008 по 31.12.2008 є також безпідставними, оскільки такі довідки надавались позивачем при призначення пенсії та їх оригінали наявні в матеріалах пенсійної справи. Крім того, неврахування відповідачем довідок про заробітну плату ОСОБА_1 від 27.06.2013 № 04-16/Д-1138 та від 18.06.2013 № 04-16/Д-1088, що містять дані про заробітну плату позивача за 1995 2000 роки з підстав їх невідповідності Порядку № 306 від 20.04.2005 є також протиправним, оскільки відповідно до п. 2.10. Порядку № 22-1, якщо архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.03.2020 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, з підстав невідповідності останньої вимогам ст. 161 КАС України.
На виконання вимог ухвали суду, 02.04.2020 позивачем були усунуті недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.04.2020 відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та витребувано належним чином завірені матеріали пенсійної справи ОСОБА_2 О.І.
21.05.2020 представником відповідача надано до суду письмовий відзив на позов, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що період роботи ОСОБА_1 з 01.01.2001 по 31.12.2002 та 01.01.2009 по 31.12.2011 взято по нулям, оскільки в довідках про заробітну плату зазначено, що за цей період страхові внески на обов`язкове пенсійне страхування не сплачувались, а заробіток за період з 01.01.2004 по 31.12.2004 та з 01.04.2008 по 31.12.2008 взято по нулям у зв`язку з відсутністю довідки про заробітну плату за цей період. Крім того, довідки про заробітну плату ОСОБА_1 від 27.06.2013 № 04-16/Д-1138 та від 18.06.2013 № 04-16/Д-1088, що містять дані про заробітну плату позивача за 1995 2000 не відповідають Порядку № 306 від 20.04.2005.
На виконання ухвали суду від 07.04.2020 відповідачем було долучено до матеріалів справи № 160/3208/20 належним чином завірені матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 .
Згідно положень ст. 262 КАС України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 на виконання постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31.01.2014 у справі № 204/9564/13-а з 29.08.2013 призначена пенсія за віком по Списку № 1.
Крім того, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено повністю.
Визнано протиправними та скасовані розпорядження управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська від 03.12.2014 року № 179192, від 11.12.2014 року № 179192, від 20.02.2015 року № 179192, від 24.03.2015 року № 179192.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 , а саме: 25.12.1989 - 08.01.1990 роки на посаді учня гірничого робітника з повним робочим днем під землею; 09.01.1990 - 11.02.1990 рік навчання на курсах при Стаханівському філіалі учбово-курсового комбінату з відривом від роботи по професії підземний гірничий робітник; 12.02.1990 - 23.04.1990 рік навчання на курсах у Брянському філіалі учбово-курсового комбінату з відривом від роботи по професії гірничий робітник по ремонту гірничих виробок третього розряду; 24.04.1990 - 29.10.1990 рік на посаді підземного гірничого робітника по ремонту гірничих виробок третього розряду з повним робочим днем під землею; 28.11.1990 - 07.01.1991 роки на посаді гірничого робітника очисного вибою по третьому розряду з повним робочим днем в шахті; 08.01.1991 - 19.02.1991 рік на посаді стажиста машиніста навантажувально-транспортної машини і бурової установки по четвертому розряду з повним робочим днем у шахті; 20.02.1991- 31.05.1994 роки на посаді машиніста навантажувально-транспортної машини по четвертому розряду з повним робочим днем у шахті; 01.06.1994 - 30.09.1994 рік на посаді гірничого робітника очисного вибою по четвертому розряду з повним робочим днем під землею; 01.10.1994 - 30.09.1995 роки на посаді гірничого робітника очисного вибою по четвертому розряду з повним робочим днем під землею; 05.04.1996 - 04.06.1996 рік на посаді гірничого робітника очисного вибою з повним робочим днем під землею; 01.06.2004 - 02.10.2004 рік на посаді машиніста породо-доставочної машини з повним робочим днем під землею; 14.11.2004 - 31.12.2004 рік на посаді машиніста породо-доставочної машини з повним робочим днем під землею; 15.04.2008 - 18.06.2009 роки на посаді машиніста навантажувально-транспортної машини шостого розряду з повним робочим днем під землею; 29.07.2009 - 13.04.2010 роки на посаді машиніста навантажувально-транспортної машини шостого розряду з повним робочим днем під землею; 16.04.2010 - 14.07.2011 роки на посаді машиніста навантажувально-транспортної машини шостого розряду з повним робочим днем під землею; 26.07.2011 - 17.07.2013 роки на посаді машиніста навантажувально-транспортної машини шостого розряду з повним робочим днем під землею; 18.07.2013 - 31.07.2013 рік на посаді машиніста навантажувально-транспортної машини шостого розряду з повним робочим днем під землею до стажу підземної роботи за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, перерахувати та виплатити недоплачену суму пенсії ОСОБА_1 з 24.07.2017 року, з врахуванням страхового стажу за списком № 1 вказаних періодів.
01.11.2019 листом № 506/02-06/26 ОСОБА_1 повідомлено, що на виконання листа-розпорядження від 29.10.2019 йому проведено розрахунок пенсії з урахуванням вимог абзацу 3 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 11.10.2017.
Розрахунок пенсії проведено за наявності страхового стажу 31 рік 3 місяці 5 днів, у тому числі по Списку № 1 10 місяців 05 днів, підземного по Списку № 1 - 20 років 6 місяців 8 днів (627 місяців), середньомісячного заробітку за період з 01.07.2000 по 31.07.2013.
Розмір пенсії з 11.10.2017 становить 6 818,93 грн., а саме:
- доплата за понаднормовий стаж (за 17 років) 182,58 грн. (10,74х17);
- доплата до пенсії по Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» - 2 182,74 грн.;
- сума пенсії по Закону України «Про підвищення престижності щахтарської праці» - 6 818,93 грн. (8 523,66х80%).
Відповідно до постанови КМУ від 26.06.2019 № 543 розмір пенсії з 01.03.2019 становить 7 978,14 грн., а саме:
- доплата за понаднормативний стаж (за 17 років) - 254,49 (14,97x17) грн.;
- доплата до пенсії по Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» - 2 512,92 грн.;
- сума пенсії по Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» - 7 978,14 грн. (9 972,68x80%).
09.12.2019 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив здійснити розрахунок коефіцієнту заробітної плати та врахувати весь заробіток за набутий стаж відповідно до довідок, наявних в матеріалах пенсійної справи та здійснити перерахунок пенсії з дати її призначення.
Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
За ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.
Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, а саме роботодавці, підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 4-1, 10, 14 статті 11 цього Закону.
З наведеного випливає, обов`язок зі сплати страхових внесків покладено на роботодавця, а не на позивача, із заробітної плати якого у встановленому законом порядку відраховувались належні до сплати внески до цільових фондів.
За приписами ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).
Відповідно до ст. 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, підписаної 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами.
Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Також, статтею 6 ч. 3 Угоди від 13.03.1992 «Про гарантії прав громадян - учасників співдружності незалежних держав в області пенсійного забезпечення» передбачено, що для встановлення права на пенсію, в тому числі пільгових пенсій та за вислугою років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території на територіях держав-учасниць Угоди, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності Угоди. Розрахунок пенсії проводиться із заробітку за період роботи, який зараховується в трудовий стаж.
Відповідно до ст. 11 Угоди від 13.03.1992 необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в належному порядку на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудщіх-мігрантів від 14.01.1993, підписаної урядами, зокрема України та Російської Федерації, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових умовах і за спеціальністю, взаємно визнається сторонами.
Відповідно до Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України» є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Завданням законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування є встановлення гарантій щодо захисту прав та інтересів громадян, які мають право на пенсію, а також на інші види соціального захисту, що включають право на забезпечення їх у разі хвороби, постійної або тимчасової втрати працездатності; безробіття з незалежних від них обставин, необхідності догляду за дитиною-інвалідом, хворим членом сім`ї, смерті громадянина та членів його сім`ї тощо.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
За практикою ЄСПЛ Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції "майном" визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні "законне сподівання" на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі "Стретч проти Сполученого Королівства" (пункт 32)), а також право на певні суми соціальних виплат , у тому числі , у разі їх невиплаті є втручанням у право на мирне володіння майном (п. 34. рішення ЄСПЛ по справі "Суханов та Ільченко проти України".
"Законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі "Копецький проти Словаччини"). Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами ("Копецький проти Словаччини" .
Першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар.
Отже, оскільки періоди роботи позивача з 01.01.1995 по 30.09.1995, з 05.04.1996 по 24.12.1996, з 02.01.1997 по 30.06.2000, з 01.01.2001 по 31.12.2002, з 01.01.2004 по 31.12.2004, з 01.04.2008 по 31.12.2008, з 01.01.2009 по 31.12.2011 в Російській Федерації підтверджено як записами у трудовій книжці, так і наданими довідками архівного відділу Адміністрації Іультинського муніципального району Чукотського автономного округу від 18.06.2013 № 04-16/Д-1088, архівного відділу Адміністрації Іультинського муніципального району Чукотського автономного округу від 27.06.2013 № 04-16/Д-1138, Артілі старателів «Полярная» від 15.03.2004 № 48/23-295, ООО «Золоторудная компания «Майское» від 24.04.2013 № 3, від 18.11.2014 року № 01-03/2137, заробітні плати за вказані періоди мали бути враховані при обчисленні коефіцієнту заробітної плати та відповідно при обчисленні пенсії, однак заробітні плати за означені періоди відповідачем було взято по нулям, що призвело до заниження коефіцієнту заробітної плати та до зменшення розміру пенсії.
Крім того, слід зазначити, що правомірність або протиправність бухгалтерского обліку, відносин між підприємством і філією, сплати страхових внесків, розрахунків, не повинно мати наслідком порушення права позивача на врахування сум отриманої ним заробітної плати в обчисленні пенсії, тобто порушення права на "Законне сподівання" на отримання "активу" у розумінні ст. 1 Першого протоколу Конвенції.
Натомість, що стосується позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 врахувавши при її обчисленні заробітну плату за періоди: з 01.01.1995 по 30.09.1995 та з 05.04.1996 по 24.12.1996 у відповідності до архівної довідки архівного відділу Адміністрації Іультинського муніципального району Чукотського автономного округу від 18.06.2013 № 04-16/Д-1088; з 02.01.1997 по 30.09.1998 та з 01.01.2004 по 31.12.2004 у відповідності до архівної довідки архівного відділу Адміністрації Іультинського муніципального району Чукотського автономного округу від 27.06.2013 № 04-16/Д-1138; з 01.10.1998 по 30.06.2000 та з 01.01.2001 по 31.12.2002 у відповідності до довідки Артілі старателів «Полярная» від 15.03.2004 № 48/23-295; з 01.04.2008 по 31.12.2008 у відповідності до довідки ООО «Золоторудная компания «Майское» від 24.04.2013 № 3 та період з 01.01.2009 по 31.12.2011 у відповідності до довідки ООО «Золоторудная компания «Майское» від 18.11.2014 року № 01-03/2137, з дати призначення пенсії, провести відповідні виплати, з урахуванням виплачених сум, суд зазначає наступне.
Відповідно до Положення про управління пенсійного фонду України в районах, містах та районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, на територіальні управління Пенсійного фонду України в районах покладено функції по призначенню (перерахунку) і виплаті пенсії.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково, вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що задоволення зазначеної позовної вимоги буде втручанням в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень та прийняттям рішення замість нього, що не входить до компетенції суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Таким чином, належним способом захисту прав позивача у цій справі є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії від 09.12.2019 з урахуванням висновків суду зазначених в цьому рішенні.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
При вирішенні питання про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою, суд виходить з таких приписів статей 134, 139 КАС України.
Згідно зі ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
З метою отримання професійної правничої допомоги позивачем було укладено з Адвокатським об`єднанням «КС ПАРТНЕРС» договір про надання правової допомоги № 1111/19 від 11.11.2019.
Згідно п. 1.1 зазначеного Договору Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.
Оплата за даним договором здійснюється не пізніше наступного дня з моменту отримання Клієнтом рахунку.
При розрахунку вартості юридичної допомоги, вказаної в п. 4.1. даного договору, враховується ціна юридичних послуг, визначена в прайс-листі Адвокатського об`єднання.
За результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої Адвокатським об`єднанням юридичної допомоги і її вартість. Акт надсилається Клієнту Адвокатським об`єднанням факсимільним зв`язком або поштою (в тому числі й електронною). На письмову вимогу Клієнта, Адвокатське об`єднання може надавати Акти про надання юридичної допомоги, в яких буде вказано перелік наданої юридичної допомоги із ідентифікацією.
Акт про надання юридичної допомоги вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання Клієнтом, останній не надав Адвокатському об`єднанню письмові аргументовані заперечення на акт.
Сума, вказана в п. 4.1. даного Договору є гонораром Адвокатського об`єднання за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає.
Як встановлено матеріалами справи, на підтвердження здійснення судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правової допомоги, позивачем надано до суду: договір про надання правової допомоги № 1111/19 від 11.11.2019; ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ № 1019164 від 20.03.2020; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП № 3608 від 25.01.2018.
Завірені копії вищезазначених документів долучені до матеріалів справи.
Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16.
Таким чином, на переконання суду, позивачем не надано належних в розумінні ст. 73 КАС України доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат на професійну правничу допомогу у цій справі.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у задоволенні вимоги щодо стягнення на користь позивача з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області витрат на професійну правничу допомогу.
Визначаючись щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору суд виходив з такого.
Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в сумі 420,40 грн.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неврахування при здійсненні розрахунку коефіцієнта заробітної плати при обчисленні пенсії ОСОБА_1 заробітної плати за періоди роботи з 01.01.1995 по 30.09.1995, з 05.04.1996 по 24.12.1996, з 02.01.1997 по 30.06.2000, з 01.01.2001 по 31.12.2002, з 01.01.2004 по 31.12.2004, з 01.04.2008 по 31.12.2008, з 01.01.2009 по 31.12.2011.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області врахувати при здійсненні розрахунку коефіцієнта заробітної плати при обчисленні пенсії ОСОБА_1 заробітної плати за періоди роботи з 01.01.1995 по 30.09.1995, з 05.04.1996 по 24.12.1996, з 02.01.1997 по 30.06.2000, з 01.01.2001 по 31.12.2002, з 01.01.2004 по 31.12.2004, з 01.04.2008 по 31.12.2008, з 01.01.2009 по 31.12.2011.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно, з урахуванням висновків суду, розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 09.12.2019.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Повний текст рішення суду складений 05 червня 2020 року.

Суддя А. Ю. Рищенко