Справа № 808/2697/17
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року

м. Київ

справа № 808/2697/17

адміністративне провадження № К/9901/51356/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Юрченко В.П.,

суддів: Васильєвої І.А., Пасічник С.С.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Запорізької митниці ДФС на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.12.2017 року (суддя Бойченко Ю.П.) та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2018 року (головуючий суддя Чумак С.Ю., судді: Чабаненко С.В., Юрко І.В.) у справі № 808/2697/17 за позовом Приватного акціонерного товариства «Український графіт» до Запорізької митниці ДФС про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Український графіт» (надалі позивач, Товариство) звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Запорізької митниці ДФС (надалі відповідач, митний орган) про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації.

Запорізький окружний адміністративний суд рішенням від 18.12.2017 року, яке залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2018 року, позов задовольнив.

Визнав протиправними дії митного органу щодо направлення повідомлення декларанту про надання додаткових документів, які підтверджують заявлену митну вартість та обраний метод її визначення.

Визнав протиправним та скасував рішення митного органу про коригування митної вартості №UA112080/2017/000062/1 від 14.08.2017 року;

Визнав протиправним та скасував картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2017/00332.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що позивачем неправомірно вчинені оскаржувані дії та прийняті оскаржувані рішення.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позову.

Митний орган, зокрема, стверджує, що за результатом аналізу документів, що зазначені у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, встановлено, що вони не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відзив на касаційну скаргу митного органу від позивача на адресу Суду не надходив, що не перешкоджає касаційному перегляду судових рішень.

21.05.2018 року касаційна скарга передана на розгляд судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Юрченко В.П. в порядку пункту четвертого частини першої розділу 7 «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства у редакції Закону від 03.10.2017 № 2147.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 10.08.2017 року позивач направив відповідачу засобами електронної пошти митну декларацію МД-2 № UA112080/2017/016683 та документи, що підтверджують митну вартість товару.

До митної декларації позивач долучив: сертифікат якості товару 09/LS/1784/17 (0003); фактуру (рахунок) FA/6/08/2017/EXP від 02.08.2017 року (0380); залізничну накладну від 02.08.2017 року №28394 (0722); сертифікат EUR.1 №PL/MF/AL 0085612 від 02.08.2017 року (0954); контракт №804/23-16/1720521/34 від 22.03.2017 року (4100); додаткову угоду № 2 від 20.07.2017 року до контракту (4103); додаток №4 (специфікація №4) від 30.06.2017 року до контракту (4103); інформацію про радіологічний контроль, яка відноситься до залізничної накладної (5504); лист продавця від 03.08.2017 року щодо правильного найменування отримувача товару в залізничній накладній.

11.08.2017 року позивачу від митного органу надійшов протокол обробки, який містив повідомлення декларанту №303443. Згідно цього повідомлення: «Відповідно до ч. 3 ст. 53 за результатом аналізу документів, що зазначені у ч. 2 ст. 53, встановлено, що вони не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: відповідно до додатку №4 від 30.06.2017 оплата за товар здійснюється протягом 3 днів з моменту доставки товару покупцю (відповідно до п. 7.1 контракту №804/23-16/1720521/34 від 22.03.2017 датою поставки є дата відмітки станції призначення, в залізничній накладній відмітка датована 09.08.2017; кінцевий термін сплати за поставкою 11.08.2017). В свою чергу документи щодо оплати до митного оформлення декларантом не надані. В зв`язку з цим, відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, необхідно надати (за наявності) додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) каталоги, прейскуранти (прайс-лісти); 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 6) митну декларацію країни відправлення. Додатково повідомляємо, що згідно ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару, в тому числі банківські платіжні документи, що стосуються товару».

11.08.2017 року позивач ознайомився із змістом повідомлення відповідача та надіслав йому відповідь про надання до митного оформлення всіх документів, передбачених ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, необхідних для здійснення митного оформлення товару за ціною договору. Зазначено, що продавцю надано запит №34/3720 від 11.08.2017 року про надання додаткових документів, також додатково були надані: висновок Запорізької ТПП щодо вартісної характеристики товару №ОИ-680 від 11.08.2017 року; виписку з бухгалтерської документації прибутковий ордер №342п від 04.08.2017 року; запит позивача №343720 від 11.08.2017 року та відмова продавця у наданні додаткових документів від 11.08.2017 року.

Від надання додаткових документів відмовився через їх відсутність. Зазначив, що консультацію щодо визначення митної вартості проведено, але із визначенням митної вартості не за першим основним методом не згоден.

14.08.2017 року відповідачем прийняте рішення №UA112080/2017/000062/1 про коригування митної вартості товарів, відповідно до якого митна вартість імпортованого позивачем товару визначена відповідачем із застосуванням методу за ціною договору щодо ідентичних товарів згідно наявної у митного органу інформації та становить 202 Євро за тону, а загальна вартість партії товару, відповідно 40 288,90 Євро, що на 2 772,35 Євро більше митної вартості, заявленої позивачем. Як зазначено в рішенні під час визначення митної вартості відповідач використав ЕМД № UA112080/2017/013766 від 03.07.2017 року.

Крім того відповідач надіслав позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA112080/2017/00332.

З метою випущення товару у вільний обіг позивачем подано відповідачу нову МД № UA112080/2017/016888 від 14.08.2017року та сплачено на 16762,19 грн більше митних платежів.

Платіжним дорученням №55 від 14.08.2017 року позивачем здійснена оплата на користь Polbilding Sp. z o. O. Sp.k. за контрактом у сумі 37 516,55 Євро.

22.08.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення фінансової гарантії, в якій просив винести рішення щодо визнання митної вартості товарів 37 516,55 Євро, заявленої позивачем згідно електронної митної декларації №UA112080/2017/016683, та скасувати рішення відповідача про коригування заявленої митної вартості товарів №UA112080/2017/000062/1 від 14.08.2017 року, а також повернути позивачу сплачену суму фінансової гарантії в розмірі 16 762,19 грн, що становить різницю між фактично сплаченою сумою митних платежів та сумою митних платежів, що мали бути сплачені у випадку розмитнення товарів за заявленою позивачем митною вартістю.

Листом від 01.09.2017 року №935/11/08-70-19-01 відповідач повідомив про відсутність підстав для скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA112080/2017/000062/1 від 14.08.2017 року.

За приписами частини 1 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 22.03.2017 року між позивачем та компанією Polbilding Sp. z o. O. Sp.k (Варшава, Польща) укладений контракт №804/23-16/1720521/34, предметом якого є поставка продукції - коксовий горішок фракції 10-25 мм, відповідно до додатків (специфікацій) до контракту.

30.06.2017 року між позивачем та компанією Polbilding Sp. z o. O. Sp.k. укладений додаток №4 до контракту специфікація №4, за умовами якої протягом липня-серпня 2017 року позивачу повинно бути поставлено 200 тон товару (+/- 10%) за ціною 188,10 Євро за тону, на загальну суму 37 620,00 Євро. Умови поставки DAP Хрубешув/Изов (кордон України з Польщею) згідно Інкотермс-2010. Оплата за товар повинна бути здійснена протягом 3-х банківських днів від дати отримання товару.

20.07.2017 року між позивачем та компанією Polbilding Sp. z o. O. Sp.k. укладена додаткова угода № 2 до контракту, якою внесені зміни до контракту щодо визначення ціни товару, валюти контракту, дати поставки за додатками до договору (специфікаціями).

На підставі контракту, додаткової угоди № 2 від 20.07.2017 року та додатку №4 (специфікації №4) від 30.06.2017 року до контракту, в серпні 2017 року компанією Polbilding Sp. z o. O. Sp.k поставлено позивачу партію обумовленого специфікацією № 4 товару коксовий горішок фракції 10-25 мм, в кількості 199 450 кг на умовах DAP Хрубешув/Изов (кордон України з Польщею) згідно Інкотермс-2010. Згідно умов специфікації №4 вартість товару складає 188,10 Євро за 1 тону, з урахуванням чого загальна вартість поставленої партії товару становить 37 516,55 Євро.

Частиною 2 ст. 53 Митного кодексу України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За приписами ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В силу ч. 5 ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Частиною 2 ст. 57 Митного кодексу України встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Судами попередніх інстанцій встановлено та не спростовано доводами касаційної скарги, що позивачем для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару були подані всі документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Проте, при перевірці правильності визначення митної вартості товару, відповідачем встановлено, що подані документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зокрема, відповідачем зазначено, що відповідно до додатку №4 від 30.06.2017 року оплата за товар здійснюється протягом 3 днів з моменту доставки товару покупцю (відповідно до п. 7.1 контракту датою поставки є дата відмітки станції призначення, в залізничній накладній відмітка датована 09.08.2017 року; кінцевий термін сплати за поставкою 11.08.2017). В свою чергу документи щодо оплати до митного оформлення декларантом не надані.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що відповідачем невірно визначений строк до якого позивач повинен був сплатити продавцю вартість товару, оскільки 09.08.2017 року припало на середу, отже обумовлений п. 2 додатку № 4 строк спливав 14.08.2017 року, тобто після подання митної декларації (10.08.2017 року).

Вказаний довід залишений митним органом поза увагою, в касаційній скарзі відповідач наполягає на тому, що до закінчення митного оформлення обов`язковий документ щодо оплати товару так і не надано.

Суд погоджується з доводом судів попередніх інстанцій, що за приписами ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України такі документи обов`язково надаються під час митного оформлення лише у разу якщо рахунок сплачено.

З урахуванням викладеного, Суд погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що дії відповідача щодо направлення декларанту повідомлення про направлення додаткових документів, які підтверджують заявлену митну вартість та обраний метод її визначення (протокол обробки №303443 від 11.08.2017) вчинені необґрунтовано.

Щодо твердження митного органу про порушення позивачем приписів Наказу Мінстату України від 21.06.1996 № 193 в частині неправильного зазначення дати на прибутковому ордері підприємства, Суд погоджується з доводом суду апеляційної інстанції щодо його безпідставності, оскільки така дата не впливає на правильність обчислення митної вартості товару.

Крім того, в повідомленні митного органу № 303443 відсутнє посилання на будь які дефекти наданих документів, єдиною підставою для витребування додаткових документів зазначено відсутність платіжних документів (арк. с. 37).

Також в касаційній скарзі податковий орган посилається на те, що позивачем не подано в повному обсязі додаткові документи.

Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що не подання, або подання декларантом додатково запитаних документів не в повному обсязі, не створює наразі для позивача негативних наслідків, оскільки разом із деклараціями митної вартості були подані всі передбачені ч. 2 ст. 53 Митного Кодексу України документи, які давали змогу відповідачу достовірного та обґрунтовано визначити митну вартість товарів.

Враховуючи викладене, Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо протиправності дій митного органу щодо направлення повідомлення декларанту про надання додаткових документів, які підтверджують заявлену митну вартість та обраний метод її визначення.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення, судами першої та апеляційної інстанцій було порушено норми матеріального та процесуального права.

Згідно частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Верховний Суд, переглянувши рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги

Суд дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності до норм матеріального права, постановлено обґрунтовані рішення, в яких повно відображені обставини, що мають значення для справи. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 344, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Запорізької митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.12.2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2018 року у справі № 808/2697/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді В.П. Юрченко І.А. Васильєва С.С. Пасічник