Справа № 520/2196/2020
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2020-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 р. Справа № 520/2196/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 року (головуючий суддя І інстанції: Тітов О.М.) по справі № 520/2196/2020

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 , який визнаний інвалідом 2-ої групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, оформлене протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.11.2019 №167, п.27;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно подати до Міністерства оборони України з урахуванням висновків суду висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю - ОСОБА_1 , який визнаний інвалідом 2-ої групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби з урахуванням висновків суду по даній справі (додаток 13 до Положення, затвердженого наказом МОУ № 530) та належним чином оформлений пакет документів, наданий ним разом з заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 та Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530;

- зобов`язати Міністерство оборони України після отримання відповідного висновку ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю ОСОБА_1 призначити, нарахувати та здійснити виплату через Харківський обласний військовий комісаріат одноразову грошову допомогу військовослужбовцю ОСОБА_1 в розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (в редакції станом на 23.07.2018 року) та Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530 з урахуванням висновків суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 , який визнаний інвалідом 2-ої групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, оформлене протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.11.2019 №167, п.27.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно подати до Міністерства оборони України з урахуванням висновків суду висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю - ОСОБА_1 , який визнаний інвалідом 2-ої групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби з урахуванням висновків суду по даній справі (додаток 13 до Положення, затвердженого наказом МОУ № 530) та належним чином оформлений пакет документів, наданий ним разом з заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 та Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530.

Зобов`язано Міністерство оборони України після отримання відповідного висновку ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю - ОСОБА_1 (додаток 13 до Положення, затвердженого наказом МОУ № 530) вирішити питання щодо призначення, нарахування та здійснення виплати через Харківський обласний військовий комісаріат одноразової грошової допомоги військовослужбовцю - ОСОБА_1 в розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 (в редакції станом на 23.07.2018 року) та Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530 з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Міністерство оборони України (далі відповідач 1), не погодившись із судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просило скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог зазначає, що ОСОБА_1 первинно інвалідність ІІІ групи встановлено 08.07. 2005 році, а тому, оскільки законодавством на момент встановлення позивачу інвалідності не передбачалось право на отримання одноразової грошової допомоги, він не має права на її отримання на умовах, визначених Порядком №975.

Крім того, вказує, що позивачу ІІ група інвалідності встановлена 09.09.2019, тобто більше ніж через два роки після первинного встановлення інвалідності, а тому відсутні підстави для виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі відповідач 2) не надав відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що позивач проходив військову службу в Збройних Силах СPCP, а із здобуттям України незалежності - у Збройних Силах України та звільнений з військової служби 30.05.2002 у запас за станом здоров`я, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 101 від 30.05.2002 (а.с. 20).

За результатами огляду ВЛК військової частини позивачу видано свідоцтво про хворобу № 83/3529 від 28.05.2001, яким встановлено, що ОСОБА_1 непридатний до військової служби у мирний час та обмежено здатний у воєнний. Крім того зазначено, що захворювання позивача пов`язано з проходженням військової служби (а.с. 15-16).

08.07.2005 позивачу вперше встановлено III групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, що підтверджується довідкою МСЕК серії МСЕ № 023931 від 14.07.2005. Дату чергового перегляду встановлено 01.08.2007. (а.с. 17).

З 01.08.2007 по 08.09.2019 ОСОБА_1 не проходив переогляд та інвалідність йому не встановлювалась. В зазначений період позивач за отриманням одноразової грошової допомоги до відповідачів не звертався. Зазначені обставини сторонами не спростовуються.

09.09.2019 позивачу з тих же підстав встановлено ІІ групу інвалідності відповідно до довідки МСЕК серія 12ААБ № 265190 (а.с. 18).

12.09.2019 ОСОБА_1 звернувся до Харківського обласного військового комісаріату із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, та надав пакет документів, необхідний для призначення допомоги.

Витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.11.2019 № 167 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку з тим, що заявник не має права на одержання одноразової грошової допомоги, оскільки на час встановлення інвалідності в 2005 році не існувало правової норми щодо виплати одноразової грошової допомоги. Крім цього, комісією вказано, що заявник не має права на одержання одноразової грошової допомоги, оскільки згідно з п.4 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також п. 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.. Заявнику групу інвалідності змінено понад дворічний термін після встановлення первинної групи інвалідності (а.с. 22).

Позивач, вважаючи протиправною відмову Міністерства оборони України у призначенні йому одноразової грошової допомоги, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відмовляючи позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, відповідач 1 діяв всупереч нормам чинного законодавства, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому рішення Міністерства оборони України про відмову у призначені позивачу грошової допомоги, оформлене протоколом засідання комісії МОУ від 30.11.2019 №167 є протиправним. Належним способом захисту позивачу суд визнав зобов`язання відповідача 1 повторно вирішити питання щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-XII).

Відповідно до статті 41 Закону № 2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ).

Статтею 16 Закону № 2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги врегульований статтею 16-3 Закону № 2011-XII.

Так, ключовим правовим питанням у справі є правильність застосування до спірних правовідносин абз. 2 п. 4 ст. 16-3 Закону №2011-XII та п. 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975).

Колегія суддів зазначає, що на час первинного встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності (08.07.2005), Закон № 2232-XIІ не передбачав виплати одноразової грошової допомоги.

Норма про виплату одноразової грошової допомоги з`явилася вперше у Законі України «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» від 04.04.2006 № 3597-IV (набрав чинності 10.05.2006), яким Закон було викладено у новій редакції. Згодом до цього Закону неодноразово вносилися зміни.

Позивач за одержанням одноразової грошової допомоги раніше не звертався і, відповідно, її не отримав.

Позивачу з 09.09.2019 безтерміново встановлено ІІ групу інвалідності, захворювання пов`язане з проходженням військової служби, що підтверджується довідкою МСЕК від 11.09.2019.

Відповідно до ч. 8, 9 ст. 16-3 Закону № 2011-XII (в редакції, чинній на момент встановлення ІІ групи інвалідності) особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання цієї норми Закону Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 було затверджено «Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975).

У абз. 3 пункту 2 Постанови № 975 зазначено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, з 09.09.2019 у позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 16-3 Закону № 2011-XII це право позивач має реалізувати протягом трьох років з його дня виникнення, тобто до 09.09.2022.

12.09.2019, тобто у межах трирічного строку, позивач звернувся до Харківського обласного військового комісаріату із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності (09.09.2019) внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII (у редакції, чинній на 09.09.2019) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті (п. 4).

Згідно з п. 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII, який набрав чинності з 01.01.2014, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Положення п. 4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII застосовується до правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2014.

Згодом, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII (набрав чинності з 01.01.2017) п. 4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII доповнено абзацом другим такого змісту: «У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється».

Обидві норми п. 4 ст. 16-3 Закону (абз. 1 і 2) передбачають обмеження строку, протягом якого зміна групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги, дворічним строком. Дворічний строк обчислюється з часу первинного встановлення інвалідності.

Колегія суддів зазначає, що на час первинного встановлення інвалідності позивачеві (2005 рік) правової норми, яка обмежує право на перегляд розміру одноразової грошової допомоги дворічним строком, не було. Ця норма згодом з`явилася у пункті 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII і почала діяти з 01.01.2014.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Оскільки пункт 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII не стосується відповідальності особи, зазначений Закон має пряму дію у часі, тобто застосовується до правовідносин, які виникли або тривають після набрання ним чинності.

Правовідносини щодо первинного встановлення інвалідності виникли до набрання чинності зазначеним Законом, тому п. 4 ст.16-3 Закону № 2011-XII не застосовується до позивача.

Колегія суддів зауважує, що пункт 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII може бути застосовано до осіб, яким первинне встановлення інвалідності відбулося після 01.01.2014.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 22.08.2019 по справі № 806/2180/18, від 30.10.2019 по справі № 806/815/16, від 24.12.2019 по справі № 826/11299/18, від 17.12.2019 по справі № 641/5360/16-а, від 21.01.2020 по справі № 280/405/19, від 08.04.2020 по справі № 806/773/16-а.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.11.2019 № 167, п. 27.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо зобов`язання Харківського обласного військового комісаріату повторно направити висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату позивачеві одноразової грошової допомоги, оскільки спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги оскільки групу інвалідності йому змінено понад дворічний термін після встановлення інвалідності вперше спростовуються вищенаведеним обґрунтуванням.

Доводи апелянта про те, що на момент встановлення позивачу інвалідності (2005 рік) не існувало правової норми, яка б надавала йому право на отримання одноразової грошової допомоги, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки порядок отримання особою зазначеної допомоги та її розмір регламентуються законодавством, чинним на момент виникнення в неї такого права, тобто в даному випадку 09.09.2019.

Посилання скаржника на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 26.06.2018 по справі № 750/5074/17, від 20.11.2018 по справі № 820/1835/18, від 31.01.2019 по справі № 678/370/17, від 12.02.2019 по справі № 816/1458/18 колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони стосуються застосування ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» для військовослужбовців строкової військової служби.

Проте, проходження військової служби осіб офіцерського складу за контрактом та проходження строкової військової служби є різними видами військової служби, зі своїми особливостями та специфікою.

Посилання апелянта на необхідність застосування у спорі правової позиції, яка висловлена Верховним Судом у постанові від 21.08.2019 у справі № 806/2187/18, колегія суддів вважає помилковими, оскільки з постанови вбачається, що позивачу встановлена інвалідність вперше після набрання чинності п. 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII, яким встановлено дворічний строк, протягом якого зміна групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для врахування правових висновків Верховного Суду, висловлених у постановах від 26.06.2018 по справі № 750/5074/17, від 20.11.2018 по справі № 820/1835/18, від 31.01.2019 по справі № 678/370/17, від 12.02.2019 по справі № 816/1458/18, від 21.08.2019 у справі №806/2187/18 при вирішенні даної справи, враховуючи, що судом касаційної інстанції прийнято судові рішення за інших обставин справи.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 по справі № 520/2196/2020 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова