Справа № 540/1393/19
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

08 липня 2020 р. м.Одеса Справа № 540/1393/19

Головуючий в 1 інстанції: Ковбій О.В.

Суддя П`ятого апеляційного адміністративного суду Осіпов Ю.В., розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "СІТІ-ІТС" до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року адміністративний позов ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "СІТІ-ІТС" задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 21.05.2019 року №1168314/39184650 про відмову в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 21.05.2019 року №1168317/39184650 про відмову в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Зобов`язано Державну фіскальну службу України в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 26.04.2019 року №5 та від 19.04.2019 року №4, подані ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "СІТІ-ІТС".

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду 1-ї інстанції представник ДФС України 21.11.2019 року подав апеляційну скаргу.

Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду (Осіпова Ю.В.) від 04.12.2019р. зазначена апеляційна скарга була залишена без руху у зв`язку з тим, що по справі не сплачено судовий збір (державне мито).

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2020р. вказану апеляційну скаргу було повернуто апелянту, у зв`язку з невиконанням ухвали від 04.12.2019р.

17.03.2020р. на вказане рішення суду 1-ї інстанції, представник Державної фіскальної служби України повторно подав апеляційну скаргу.

Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2020р., зазначена апеляційна скарга була залишена без руху у зв`язку з тим, що апеляційна скарга подана із значним пропуском встановленого законодавством строку, та у зв`язку з тим, що по справі не сплачено судовий збір та надано апелянту 10-тиденний строк для усунення зазначених недоліків.

Вказану ухвалу від 02.04.2020р., апелянтом було отримано 15.04.2020 року, що підтверджується поштовим повідомленням.

03.07.2020р. до суду апеляційної інстанції надійшла заява-клопотання від представника ДФС України, про заміну відповідача, поновлення строку на апеляційне оскарження та продовження строку усунення недоліків апеляційної скарги, що полягає у сплаті судового збору.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апелянт посилається, зокрема, на своє право на апеляційне оскарження рішення суду 1-ї інстанції, одночасно зазначаючи, що перша апеляційна скарга була подана у встановлений законодавством строк та повернута з причин не сплати судового збору, та звертає увагу суду на те, що апелянтом здійснювались усі можливі процесуальні дії для апеляційного оскарження даного рішення суду.

Стосовно клопотання апелянта, в частині заміни відповідача на правонаступника, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200 утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу. Постановлено, що Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності. Державна фіскальна служба продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення Державної податкової служби та Державної митної служби.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» постановлено реорганізувати територіальні органи Державної фіскальної служби України шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби згідно відповідного переліку. Також установлено, що територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної податкової служби.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №682-р «Питання Державної податкової служби» погоджено пропозицію Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на Державну податкову службу.

Відповідно до наказу Державної податкової служби України від 28.08.2019 № 36 «Про початок діяльності Державної податкової служби України», розпочато виконання Державною податковою службою України функцій і повноважень Державної фіскальної служби України, що припиняється.

Таким чином, приймаючи до уваги вищезазначене, судова колегія приходить до висновку про наявність усіх законних підстав для задоволення клопотання в даній частині та вважає за необхідне здійснити заміну неналежного відповідача - Державну фіскальну службу України на її фактичного правонаступника Державну податкову службу України.

Стосовно клопотання апелянта, в частині поновлення строку на апеляційне оскарження, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Отже, наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

Окрім цього, п.2 ч.3 ст.2 КАС України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у ст. 44 КАС України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Отже, органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Згідно з положеннями ч.1 ст.45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо, не можуть бути підставою для реалізації суб`єктом владних повноважень права на апеляційне оскарження у будь-який необмежений час після закінчення такого строку та, відповідно, підставою для поновлення зазначеного строку.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, по заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що обставини, пов`язані з фінансуванням ДФС України з Державного бюджету України та відсутністю у нього коштів, призначених для сплати судового збору, не звільняють контролюючий орган від обов`язку своєчасної сплати судового збору, а тому підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження в даному випадку відсутні, а клопотання апелянта в цій частині, задоволенню не підлягає.

При цьому, слід звернути увагу, що аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд, зокрема, у своїх ухвалах від 16.05.2018 року по справі №820/3345/17, від 15.05.2018 року по справі №826/10848/16, від 03.02.2020 року по справі № 340/661/19.

Стосовно клопотання апелянта, в частині продовження строку усунення недоліків апеляційної скарги, що полягає у сплаті судового збору, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст.121 КАС України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Так, необхідно зазначити, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11.03.2020 року №211 (зі змінами, внесеними постановою КМУ від 25.03.2020 року №239), відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12 березня на усій території України запроваджено карантин, який продовжено до 22 травня 2020 року.

02.04.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» №540-ІХ від 30.03.2020 року, яким розділ VI «Прикінцеві положення» КАС України доповнено п.3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Згодом, Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» (зі змінами, внесеними Постановою КМУ від 17.06.2020р. №500 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України»), установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі COVID-19), з 22 травня 2020 р. до 31 липня 2020 р. на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі регіони) із урахуванням епідемічної ситуації в регіоні карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 .

Згідно з ч.2 ст. 298 КАС України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст.296 цього Кодексу, застосовуються положення ст.169 цього Кодексу, частиною першою якої, в свою чергу, передбачено, що залишення позовної заяви без руху із зазначенням її недоліків, способу та строку для їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, вважаю, що по справі є усі підстави для задоволення клопотання в частині продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги, щодо сплати судового збору, з огляду на наявність на те поважних причин.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 121, 298, 325, 329 КАС України,-

У Х В А Л И В:

Клопотання Державної фіскальної служби України про заміну відповідача у справі - задовольнити.

Замінити неналежного відповідача - Державну фіскальну службу України на її фактичного правонаступника Державну податкову службу України.

У задоволенні клопотання Державної фіскальної служби України про поновлення строку на апеляційне оскарження -відмовити.

Клопотання Державної фіскальної служби України про продовження строку усунення недоліків апеляційної скарги - задовольнити.

Продовжити апелянту строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги на 10 днів з моменту отримання копії цієї ухвали, але не пізніше 10 днів з дня закінчення карантину встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов