Справа № 320/3850/20
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2020-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2020 року № 320/3850/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс", про визнання протиправною та скасування постанови.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №61901593.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка зазначила, що спірна постанова суперечить положенням Закону України "Про виконавче провадження", оскільки приватний виконавець відкрив виконавче провадження поза межами свого виконавчого округу.

Так, позивачка стверджує, що виконавчим округом приватного виконавця Клименка Романа Васильовича є місто Київ, у той час як ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з цим позивачка вважає, що відповідач не мав повноважень щодо відкриття виконавчого провадження, а тому спірна постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.05.2020 відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що у виконавчому написі №4332 від 25.03.2020, виданому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колейчиком В.В., на підставі якого було прийнято спірну постанову про відкриття виконавчого провадження №61901593 від 23.04.2020, в якості місця проживання позивачки зазначено: АДРЕСА_2 . Така сама адреса проживання боржника була вказана і в заяві стягувача про примусове виконання рішення. При цьому, відповідач, з посиланням на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 25.01.2019 у справі №511/1342/17, звернув увагу на те, що чинним законодавством не передбачений обов`язок приватного виконавця здійснювати дії, спрямовані на перевірку будь-якої інформації стосовно боржника до моменту відкриття виконавчого провадження. У зв`язку з цим відповідач вважає, що виконавче провадження було відкрито з дотриманням правил щодо місця виконання рішення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.05.2020 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс".

У судове засідання, призначене на 23.06.2020, учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно.

У позовній заяві позивачка просила здійснювати розгляд справи без її участі.

Відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з частиною дев`ятою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи клопотання позивачки та неприбуття до суду відповідача та третьої особи, належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання, усною ухвалою суду від 23.06.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, вирішено здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Києво-Святошинським РВ ГУ МВС України у Київській області, 09.09.2009 (а.с.9-13).

З матеріалів справи вбачається, що 25.03.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №4332, яким запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , яка є боржником за кредитним договором №30490К220513 від 22.05.2013, укладеним з Акціонерним товариством "Брокбізнесбанк", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення права вимоги за кредитним договором №283 від 01.08.2018, є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс", заборгованість за кредитним договором №30490К220513 від 22.05.2013 на загальну суму 49857,74 грн. (а.с.42).

23.04.2020 стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс", звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича із заявою від 08.04.2020 вих.№1489/ПВ/20 про примусове виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округ Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем за №4332 від 25.03.2020.

У вказаній заяві зазначено, що місцем реєстрації ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 , а адресою проживання позивачки є: АДРЕСА_2 (а.с.73-74).

За результатом розгляду вказаної заяви приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Романом Васильовичем 23.04.2020 було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61901593 (а.с.52).

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем цієї постанови, позивачка звернулась з даним позовом до суду про визнання її протиправною та скасування, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404, в редакції, яка була чинна на момент прийняття спірної постанови) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 3 частини першої статті 3 Закону №1404 передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню підлягають, зокрема, виконавчі написи нотаріусів.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Абзацом 1 частини першої статті 19 Закону №1404 визначено, що право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону №1404 приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Відповідно до положень статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі - Закон №1403) виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою статті 26 Закону №1404 визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Отже, з вищенаведених норм чинного законодавства вбачається, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, у тому числі, виконавчі написи нотаріуса, за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Згідно з положеннями частини першої статті 4 Закону №1404 у виконавчому документі зазначаються, серед іншого, повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

При цьому, відповідно до пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону №1404 виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У пункті 10 розділу ІІІ "Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження" Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року №512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за №1302/29432, зазначено, що місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону.

З вищенаведеного вбачається, що виконавче провадження може бути відкрито органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

У статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" зазначено, що місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

В свою чергу, місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Статтею 6 вказаного Закону визначено, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором.

Відповідно до статті 3 вказаного Закону реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно з положеннями статті 29 Цивільного кодексу України Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Отже, дані про реєстрацію місця проживання фізичної особи не є вирішальними при визначенні місця виконання рішення за Законом №1404, не підтверджують місце фактичного проживання/перебування фізичної особи-боржника, враховуючи можливість фізичної особи мати декілька місць проживання та здійснення реєстрації місця проживання лише за однією з цих адрес за власним вибором.

Як зазначено вище, спірна постанова була прийнята на підставі виконавчого напису, вчиненого 25.03.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем та зареєстрованого в реєстрі за №4332.

У вказаному документі зазначено, що місцем реєстрації ОСОБА_1 є адреса: АДРЕСА_1 , а місце проживання позивачки є: АДРЕСА_2 .

Суд зазначає, що вимогами чинного законодавства не передбачено необхідність надання заявником документального підтвердження відомостей про перебування (проживання) боржника в межах виконавчого округу приватного виконавця, а також не встановлено обов`язку приватного виконавця здійснювати перевірку відомостей щодо адреси місця проживання боржника на момент вирішення питання про відкриття виконавчого провадження.

Отже, оскільки у виконавчому документі, поданому ТОВ "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" відповідачу, було вказано, що місцем проживання позивачки є м. Київ, суд вважає, що приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович дотримався вимог статті 24 Закону №1404 під час відкриття виконавчого провадження №61901593 на підставі спірної постанови.

У зв`язку з цим, суд вважає, що спірна постанова прийнята відповідачем правомірно та обґрунтовано.

При цьому суд вважає непереконливими посилання позивачки на постанову Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №826/7696/16 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 82618556), оскільки викладені у цій постанові правові висновки не є релевантними спірним правовідносинам.

Так, Верховний Суд зазначив, що у заяві про відкриття виконавчого провадження від 17.03.2016 за вих. №182, поданої стягувачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» - до начальника відділу державної виконавчої служби Літинського районного управління юстиції у Вінницькій області, зазначено про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса від 10.03.2016 №334 за місцезнаходженням транспортного засобу - Вінницька область, смт. Літин, вулиця Сосонське шосе, 10, товариство з обмеженою відповідальністю «Обрій». Верховний суд погодився з висновками судів, що при поданні стягувачем вказаної заяви останнім не зазначено та не надано доказів, які б підтверджували перебування вказаного транспортного засобу станом на момент подання заяви про відкриття виконавчого провадження від 17.03.2016 за вих. №182 за вказаною адресою.

Отже, обставини вищевказаної справи №826/7696/16, на відміну від справи, що розглядається, були пов`язані з виконанням виконавчого напису нотаріуса про повернення автомобіля, місцезнаходження якого було вказано лише у заяві про відкриття виконавчого провадження та не підтверджувалося жодними іншими доказами. У свою чергу, у справі, що розглядається, адреса проживання боржника, за якою відкрито виконавче провадження, була зазначена безпосередньо у виконавчому документі - виконавчому написі нотаріуса.

Відповідно до частин першої-другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Позивачем під час розгляду справи не було надано доказів на підтвердження протиправності прийняття відповідачем спірної постанови про відкриття виконавчого провадження, у той час як матеріали справи свідчать про те, що приватний виконавець дотримався вимог чинного законодавства під час відкриття відповідного виконавчого провадження та керувався під час прийняття оспорюваної постанови відомостями, зазначеними безпосередньо у виконавчому документі, а тому суд не вбачає підстав для визнання протиправною та скасування спірної постанови.

Таким чином, оцінивши у сукупності докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи відмову у задоволенні позову, судові витрати суд залишає за позивачем відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Дудін С.О.