Справа № 200/4673/20-а
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2020-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2020 р. Справа№200/4673/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення нарахованої, але не виплаченої пенсії в розмірі 69 437, 95 грн, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення нарахованої, але не виплаченої пенсії в розмірі 69 437, 95 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що вона є пенсіонеркою та внутрішньо переміщеною особою, перебуває на обліку у відповідача. Проте за час перебування на обліку в Слов`янському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області позивачці була нарахована, але не виплачена пенсія в розмірі 69 437, 95 гривень. Зазначає, що відповідач не виплачує заборгованість у зв`язку з відсутністю фінансування територіального управління, яке не є володільцем та безпосереднім розпорядником коштів. Позивачка вважає невиплату відповідачем нарахованої пенсії незаконною, оскільки цим порушено її право на пенсійне забезпечення. У зв`язку із наведеним позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь нараховану, але не виплачену пенсію в розмірі 69 437, 95 гривень.

Відповідач подав відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що ОСОБА_1 звернулась до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про запит її пенсійної справи та прийняття на облік по матеріалам пенсійної справи. Розпорядженням Управління на підставі заяви позивачки її пенсійну справу взято на облік 01.04.2015 року з особливістю переселенець не зареєстрований (93 особливість) у зв`язку з відсутністю рішення комісії. Відповідачем направлено запит з метою підтвердження місця проживання та дійсності довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивачки до УСЗН. Згідно рішення комісії про призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам № 4213/04-48 від 18.09.2019 року виплату пенсії позивачці поновлено на виплатний період з листопада 2019 року. Виплату пенсії з особливістю 94 (переселенець зареєстрований) поновили на виплатний період листопада 2019 року. Відповідач звертає увагу суду на те, що згідно постанови Кабінету Міністрів України № 335 від 25.04.2018 року «Про внесення змін до постанови кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365» суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачується на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, тобто, пояснює відповідач, борг за минулий період, а саме з 01.04.2015 року по 31.10.2019 року не виплачується. Додатково зазначає, що борг з пенсійних виплат ОСОБА_1 нарахований на додаткову відомість та буде виплачений після відповідного фінансування.

Підсумовуючи, відповідач звернув також увагу суду на той факт, що відповідно до інформації, яка отримана з системи «Аркан», по яких наявна інформація про відсутність внутрішньо переміщеної особи на підконтрольній території понад 60 днів зазначено, що ОСОБА_1 06.11.2019 року виїхала на непідконтрольну українській владі територію і більш не поверталась. На підставі зазначеного, відповідач просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Донецький окружний адміністративний суд ухвалою від 12.05.2020 року клопотання представника позивачки про поновлення ОСОБА_1 строку звернення до суду із даною позовною заявою, задовольнив. Суд визнав поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду із даним адміністративним позовом та поновив пропущений строк звернення до суду. Також суд задовольнив клопотання представника позивачки про відстрочення їй сплати судового збору та відстрочив позивачці сплату судового збору до ухвалення судового рішення по справі. Суд прийняв до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення нарахованої, але не виплаченої пенсії в розмірі 69 437, 95 грн. та відкрив провадження по справі № 200/4673/20-а. Розгляд адміністративної справи № 200/673/20-а суд вирішив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Відповідно до статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено копією паспорта серії НОМЕР_1 (а.с. 5-зв. бік а.с. 5).

Позивачка є пенсіонеркою за віком, що підтверджено пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 від 19.03.2013 року (а.с. 43).

Як вбачається із довідки від 19.08.2019 року № 1445- ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою з фактичним місцем проживання/перебування: АДРЕСА_2 (а.с. 34, 44).

Позивачка перебуває на обліку в Слов`янському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області з 01.04.2015 року як внутрішньо переміщена особа на підставі електронної пенсійної справи (а.с. 28, 32, зв. бік а.с. 36).

З 01.04.2015 року відповідачем взято на облік пенсійну справу позивачки з особливістю переселенець не зареєстрований (93 особливість) (а.с. 28).

Як вбачається із розпорядження заступника начальника відділу з питань призначення, перерахунку, виплати пенсії, відповідно до листа УСЗН № 4213/04-48 від 18.09.2019 року позивачці поновлена виплата пенсії з листопада 2019 року (зв. бік а.с. 32).

За інформацією листа відповідача від 20.01.2020 року № 1887/02, надісланого представнику позивачки, з 01.04.2015 року по 31.10.2019 року пенсійні виплати у розмірі 69 437, 95 грн, є нарахованими, але не виплаченими позивачці в повному обсязі, що не є спірним питанням даної справи та не заперечується сторонами (а.с.6-7).

З 01.04.2015 року по 31.10.2019 року Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплату пенсії ОСОБА_1 фактично не здійснювало, що підтверджується довідкою аналітичних нарахувань Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (а.с. 8-9).

Інших доказів в обґрунтування законності підстав не виплати пенсії позивачці з 01.04.2015 по 31.10.2019 відповідачем суду не надано.

Право позивачки на отримання пенсії відповідачем не оспорюється.

Рішення про припинення виплати пенсії позивачці в порядку, встановленому законом, органом Пенсійного фонду не приймалося.

Отже, як вбачається зі змісту позовної заяви, спірними питанням у справі є правомірність невиплати пенсії позивачці у період з 01.04.2015 року по 31.10.2019 року у розмірі 69 437, 95 грн.

Оскільки нараховані суми пенсії не виплачені, позивачка вважає, що належним способом захисту її порушених прав є стягнення з відповідача заборгованості.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Перш за все підлягає вирішенню питання щодо визначення юрисдикції цієї справи.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові по адміністративній справі № 219/11809/19-а від 04.03.2020 року, до адміністративної юрисдикції слід відносити спір про право позивача на виплату пенсії у розмірі, який встановив суд. При цьому до предмета позову в цій справі входила, зокрема, вимога позивача про стягнення нарахованої пенсії.

Отже, розгляд адміністративного позову про стягнення нарахованої, але не виплаченої пенсії, входить до юрисдикції адміністративних судів.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Так, частиною 3 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положеннями статті 5 вказаного Закону встановлено, що виключно цим Законом, визначаються, зокрема порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Підстави для припинення виплати пенсії визначені статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» , згідно з якою виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 46 цього Закону нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

При цьому відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих сум пенсій і відсутність відповідного фінансування не звільняє державу в особі уповноваженого органу Пенсійного фонду України від обов`язку здійснити таку виплату, і не може позбавляти особу права на отримання належних сум пенсії.

Суд зазначає, що право позивача на отримання пенсії є беззаперечним і забезпечення цього права становить сутність взятих на себе державою зобов`язань.

До такого висновку суд дійшов із врахуванням правової позиції Європейського Суду з прав людини, викладеній у справі "Ілашку та інші проти Молдови та Росії", в якій встановлений обов`язок держави, навіть за відсутності належного ефективного контролю над частиною власної території, вжити заходів у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Проте, відповідачем протиправно не виплачено позивачці заборгованість з пенсії.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Спору щодо розміру нарахованої заборгованості з пенсії між сторонами немає.

Таким чином суд зазначає, що сума заборгованості по пенсії позивачці не виплачена.

Відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошував, що поняття майно у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як майнові права, а отже, як майно (див. mutatismutandis рішення у справі Бейелер проти Італії від 05 січня 2000 року) (Beyeler v. Italy, заява № 33202, § 100)).

За певних обставин легітимне очікування на отримання активу також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має легітимне очікування, якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatismutandis рішення у справі Суханов та Ільченко проти України від 26 червня 2014 року (SukhanovandIlchenko v. Ukraine, заяви № 68385/10 та № 71378/10, § 35)).

Верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Відповідно до положень ст.5 КАС України слідує, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом також визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 5 КАС України).

Відповідно до ст.245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України).

Таким чином враховуючи наведене та з огляду на те, що в даному випадку, повинен бути обраний такий спосіб захисту порушеного права позивача, який призведе до правильних результатів, наслідків, що дасть найбільший ефект, який буде адекватним наявним обставинам справи та не порушить інтереси другої сторони, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки нарахованої, але не виплаченої заборгованості з пенсії за період з 01.04.2015 року по 31.10.2019 року у розмірі 69 437, 95 грн.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат, суд виходив з такого.

Донецький окружний адміністративний суд ухвалою від 12.05.2020 року відстрочив позивачці сплату судового збору до ухвалення рішення по цій справі.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки сплату судового збору відстрочено до ухвалення судового рішення у даній справі, а судовий збір не сплачено, суд дійшов висновку про необхідність стягнення суми судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на корить Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 118, 139, 159-165, 199, 244-247, 255, 257-263, 295, 297, 371 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3) про стягнення нарахованої, але не виплаченої пенсії в розмірі 69 437, 95 грн, - задовольнити повністю.

Стягнути з Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену пенсію за період з 01.04.2015 року по 31.10.2019 року у загальній сумі 69 437, 95 грн (шістдесят дев`ять тисяч чотириста тридцять сім гривень дев`яносто п`ять копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь Державного бюджету України, судовий збір у розмірі 840, 80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз`яснити сторонам, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 КАС України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя В.А. Голуб