Справа № 120/121/20-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

07 липня 2020 р. Справа № 120/121/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Волинець В.М.,

представника позивача: Ткаченко Т.В.,

представника відповідача: Козакова Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Леляцької сільської ради, Жмеринської міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів ОСОБА_2 про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

13.01.2020 року ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Леляцької сільської ради, Жмеринської міської ради про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані бездіяльністю та протиправними діями відповідачів щодо недотримання норм чинного законодавства при видачі акту права власності на земельну ділянку ОСОБА_3 та під час оформлення землевпорядних документів на земельну ділянку ОСОБА_4 , що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 20.01.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 12.02.2020 року.

12.02.2020 року представником Жмеринської міської ради подано відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позивач вважає протиправну бездіяльність та протиправні дії Леляцької сільської ради у видачі державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,4805 га на прізвище ОСОБА_3 без зазначення в даному акті підпису начальника Жмеринського районного відділу земельних ресурсів.

На переконання представника відповідача, відсутність підпису начальника Жмеринського районного відділу земельних ресурсів ОСОБА_5 , на державному акті про право власності на землю, загальною площею 0,4805 га не є порушенням, оскільки, ОСОБА_6 , підпис якої знаходиться на державному акті про право власності на землю, перебувала на посаді заступника начальника Жмеринського районного відділу земельних ресурсів та мала право відповідного підпису.

Також, представник відповідача вважає, що позивач безпідставно звинувачує Леляцьку сільську раду в протиправній бездіяльності та протиправних діях щодо погодження ОСОБА_2 акту прийомки - передачі межових знаків на зберігання, та не перевірки змісту акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання ОСОБА_2 , які підписані особами, які не могли підписати землевласнику ОСОБА_2 межі земельних ділянок, через те що померли, оскільки голова Леляцької сільської ради Бесараба А ОСОБА_7 . та землевпорядник ОСОБА_8 своїми підписами та гербовою печаткою затвердили акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання ОСОБА_2 відповідно до інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок внатурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками.

Враховуючи вищевикладене, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Ухвалою суду від 12.02.2020 року занесеною до протоколу судового засідання підготовче судове засідання відкладено на 26.02.2020 року.

Ухвалою суду від 26.02.2020 року занесеною до протоколу судового засідання за клопотанням позивача підготовче судове засідання відкладено на 11.03.2020 року.

Ухвалою суду від 11.03.2020 року занесеною до протоколу судового засідання за клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено на 19.03.2020 року.

Ухвалою суду від 19.03.2020 року за клопотанням сторін розгляд справи відкладено на 21.04.2020 року.

Ухвалою суду від 19.03.2020 року за клопотанням позивача розгляд справи відкладено на 06.05.2020 року.

Ухвалою суду від 06.05.2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів ОСОБА_2 , підготовче судове засідання відкладено на 03.06.2020 року.

Ухвалою суду від 03.06.2020 року занесеною до протоколу судового засідання з метою виклику у судове засідання третьої особи ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_9 в судовому засіданні оголошено перерву до 24.06.2020 року.

В судовому засіданні 24.06.2020 року допитано в якості свідка ОСОБА_9 , який пояснив наступні фактичні обставини, що передували зверненню до суду з цим позовом.

Зокрема, ОСОБА_9 пояснив, що домоволодіння його матері ОСОБА_1 межує із домоволодінням третьої особи ОСОБА_2 , який придбав дане домоволодіння у 2012 році на підставі договору купівлі-продажу з ОСОБА_10 , яка діяла на підставі довіреності ОСОБА_3 .

Однак, у 2003 року попередній власник ОСОБА_3 , в порушення норм чинного законодавства здійснила приватизацію земельної ділянки, що на теперішній час відноситься до домоволодіння ОСОБА_2 , а саме погодила з ОСОБА_9 межі земельної ділянки, які, як стверджує свідок, він не погоджував, оскільки остання, межує із земельною ділянкою загального користування, та мала погоджуватися Леляцькою сільською радою.

Крім того, в державному акті на право власності зазначено, що ще одним суміжним землекористувачем є ОСОБА_9 , однак, на той час, як стверджує свідок, відношення до даної земельної ділянки він не мав, а погоджувати межі повинна була ОСОБА_1 .

Вказав, що оскільки, станом на 2013 рік земельні ділянки які віднесені до домоволодіння ОСОБА_2 не були внесені до Єдиного Державного кадастру, третя особа почала виготовляти технічну документацію. При цьому, під час виготовлення у 2013 році технічної документації, ОСОБА_2 підроблено значну кількість підписів фізичних осі, які, нібито підписали йому межі дених земельних ділянок, в тому числі і особисті підписи ОСОБА_1 та його підпис.

Свідок зазначив, що ОСОБА_2 на підставі підробленого документу намагався захватити частину площі земельної ділянки ОСОБА_1 , шляхом забиття металевих прутів по її земельній ділянці.

Заслухавши пояснення свідка, з`ясувавши фактичні обставини справи, ухвалою суду від 24.06.2020 року занесеною до протоколу судового засідання, судом з власної ініціативи поставлено на розгляд питання щодо предметної підсудності даного спору, з огляду на що, представнику позивача надано час на підготовку обґрунтування щодо належності розгляду даної справи за правилами адміністративного судочинства. Цією ж ухвалою, у судовому засіданні оголошено перерву до 07.07.2020 року.

06.07.2020 року позивачем подано обґрунтування віднесення справи до адміністративної юрисдикції, у якому зокрема зазначила що правовідносини між землекористувачами мають опосередковане значення, а точніше є наслідком протиправної бездіяльності Леляцької сільської ради, що і є предметом позову в цій справі.

Позивач вважає, що порушення відповідачем процедури видачі державного акта на землю від 26.12.2003 року гр. ОСОБА_3 та видачі акту прийому - передачі межових знаків від 13.08.2013 року на зберігання ОСОБА_2 , а також, здійснення відповідачем чисельних порушень у самих документах, зокрема підтверджує, непогодження меж суміжних земельних ділянок самою ОСОБА_1 , яке фактично здійснено за неї іншими особами. Однак, підпис таких осіб, відповідач засвідчив печаткою та підтвердив, що позивач не є належним землекористувачем земельних ділянок, що, як вважає позивач, є порушенням її прав.

На переконання позивача, відповідач своїми діями фактично порушив її право на цивільну дієздатність та правоздатність фізичної особи, оскільки документи, які погоджено відповідачем, особисто нею не підписувались та інформація про існування інших меж земельних ділянок із суміжними землекористувачами відповідачем до її відома не доводилась.

Зауважила, що при належному дотриманні відповідачем процедури відновлення меж земельних ділянок у 2013 році, унеможливило б існування спорів між суміжними землекористувачами, які, як вважає позивач, виникли в наслідок протиправних дій відповідача.

Також позивач вважає, що недбалість Леляцької сільської ради при погодженні меж між землекористувачами, яка відобразилась у акті пройомки-передачі межових знаків та яка фактично відбулась за її відсутності, призвела до порушення її прав як у процесі цієї процедури, так і в частині її наслідків, що виявилось у сприйнятті та встановленні на свій розсуд меж земельних ділянок, у тому числі самовільного захоплення, окрім, частини землі позивача, також, земель загального користування, батьком власника ОСОБА_2 - ОСОБА_11 , який фактично користується земельними ділянками сина.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що предметом позову є протиправна бездіяльність Леляцької сільської ради при видачі офіційних документів, а саме - державного акта на землю від 26.12.2003 року на ім`я ОСОБА_3 та акту прийомо - передачі межових знаків на зберігання ОСОБА_2 від 13.08.2013 року.

При цьому, посилаючись на п.1 ч.1 ст. 19 КАС позивач вказує, що оскільки Леляцька сільська рада є суб`єктом владних повноважень, справа має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

У судовому засіданні 07.07.2020 року представник позивача надала пояснення та вказала, що дана справа підсудна Вінницькому окружному адміністративному суду.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку із належністю розгляду даної справи в порядку адміністративного судочинства.

Судом встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю від 26.12.2003 року, ОСОБА_3 передано у власність земельну ділянку, яка розташована на території Леляцької сільської ради с АДРЕСА_1 .

Згідно плану зовнішніх меж даної земельної ділянки, зокрема, вбачається, що її погоджено ОСОБА_9 , однак свідок у судовому засіданні зазначив, що межі земельної ділянки він не погоджував, оскільки власником зазначеної земельної ділянки є позивач, ОСОБА_1

Вподальшому, 24.11.2012 року ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу придбав у ОСОБА_10 , яка діяла від імені ОСОБА_12 на підставі довіреності, земельну ділянку, що розташована по АДРЕСА_1 .

Під час оформлення землевпорядних документів на земельну ділянку ОСОБА_4 , зокрема акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання ОСОБА_2 віл 08.09.2013 року, Леляцька сільська рада затвердила опис меж суміжних землевласників, однак, як вказує позивач, здійснила це з порушенням норм чинного законодавства, оскільки особи, які погоджували межі земельної ділянки, померли.

Як стверджує позивач та свідок, ОСОБА_2 на підставі підробленого документу намагався захватити частину площі земельної ділянки ОСОБА_1 , шляхом забиття металевих прутів по її земельній ділянці.

На переконання позивача, недотримання норм чинного законодавства при видачі акту права власності на земельну ділянку ОСОБА_3 та під час оформлення землевпорядних документів на земельну ділянку ОСОБА_4 , свідчить про протиправні дії Леляцької сільської ради, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Вирішуючи питання предметної юрисдикції цього спору, суд керується наступним.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В свою чергу, як зазначено у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Крім того, в рішенні від 12.10.1978 у справі «Занд проти Австрії» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це, не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Таким чином, для забезпечення права на справедливий суд, закріпленого у статті 6 Конвенції, яка визнається і ратифікована Україною, суттєвого значення набуває питання дотримання національними судами правил предметної юрисдикції.

Водночас, слід вказати, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Згідно п.1, 2, ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Пункт 1 ч. 1 ст. 19 КАС України визначає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

За усталеною судовою практикою Верховного Суду, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

При цьому, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

В свою чергу, у частині першій статті 19 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Натомість, як зазначено вище, до юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

При цьому слід вказати, що виникнення спірних правовідносин у даній справі, зумовлено незгодою позивача з діями відповідача при видачі акту права власності на земельну ділянку ОСОБА_3 та під час оформлення землевпорядних документів на земельну ділянку ОСОБА_4 , що стало наслідком, як стверджує позивач, "самовільного захоплення її земель та земель загального користування".

Водночас, підстави позову фактично зводяться до оспорювання меж земельних ділянок та в цілому правомірності вчинення дій спрямованих на надання третій особі у приватну власність земельної ділянки, частина якої, на переконання позивача, належить саме їй.

Тобто, перевірка за критеріями, визначеними у КАС України, дотримання відповідачем встановленої законодавством процедури, вирішення порушеного позивачем земельного питання, а також законності погодження сільською радою меж земельних ділянок, як результату реалізації публічно-владних управлінських функцій, у цій справі набувають другорядного значення й фактично не призводить до вирішення даного спору, який виник між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стосовно прав на спірну земельну ділянку.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що даний спір позбавлений ознак публічно - правового, оскільки є спором щодо захисту цивільного права позивача, відтак, з огляду на суб`єктний склад учасників спірних правовідносин та предмет спору, такий повинен вирішуватись судом цивільної юрисдикції.

Подібна правова позиція, щодо віднесення спорів до юрисдикції цивільного суду містяться у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.05.2020 року справа №126/1099/16-а, від 19.02.2020 року у справі № 1321/1810/2012, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №305/216/18, від 12.06.2019 року у справі № 359/3132/16-а, від 24.04.2019 у справі № 128/3751/14-а.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Оскільки дану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі.

За змістом ч. 2 ст. 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Враховуючи відсутність судових витрат, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 183, 238, 239, 241, 243, 248, 256, 293-295 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Леляцької сільської ради, Жмеринської міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів ОСОБА_2 про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії, - закрити.

Роз`яснити позивачу, що даний спір підпадає під юрисдикцію місцевого загального суду та має розглядатись за правилами цивільного судочинства.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлений: 10.07.2020 року.

Суддя Дончик Віталій Володимирович