Справа № 320/2940/20
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2020 року № 320/2940/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить суд:

- визнати неправомірною діяльність Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті щодо стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 грн. накладеного постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу №179983 від 10.03.2020 та здійснення розрахунку плати за проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №026729 від 06.02.2020 із зобов`язанням сплатити грошові кошти у гривні еквівалентно 158,76 євро;

- скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №179983 від 10.03.2020 та розрахунок плати за проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №026729 від 06.02.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідачем порушено вимоги Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, оскільки вона не є перевізником, а лише власником транспортного засобу, а перевезення здійснювалось на договірних засадах іншим суб`єктом господарювання. Крім того, на думку позивача, адміністративно-господарські санкції застосовані до неї неправомірно, оскільки розгляд справи відповідачем відбувся без уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позов не визнав та подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що співробітниками Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки під час здійснення габаритно-вагового контролю належного позивачу на праві власності автомобіля виявлено невідповідність фактичних вагових параметрів транспортного засобу встановленим нормам та правилам, внаслідок чого було складено акт, і в подальшому прийнято оскаржувану постанову. Відповідач, також зазначає, що виклик на розгляд справи направлявся позивачу завчасно та був нею отриманий, але остання на нього не з`явилась, а приписами законодавства не передбачено повторний виклик суб`єктів господарювання. Крім того, відповідач стверджує, що відповідно до норм чинного законодавства, власник транспортного засобу в разі передачі його в тимчасове користування зобов`язаний здійснити перереєстрацію такого транспортного засобу, а водій, здійснюючи перевезення вантажів зобов`язаний надавати для перевірки не лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, але й документи, на підставі на підставі яких на законних підставах використовується транспортний засіб (договір або тимчасовий реєстраційний талон). Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач подав до суду відповідь на відзив. Зазначає, що відповідачем не враховано, що в спірних правовідносинах перевізником виступав інший суб`єкт господарювання, що підтверджується товарно - транспортною накладною, яку водій транспортного засобу надав співробітникам Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки. Стверджує, що посилання відповідача на обов`язок позивача здійснювати перереєстрацію власного транспортного засобу в зв`язку з передачею його в оренду іншому суб`єкту господарювання є безпідставним та не узгоджується з вимогами законодавства. Просив суд позов задовольнити.

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

Таким чином, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як убачається з матеріалів справи, 06.02.2020 інспекторами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, відповідно до направлення на перевірку №000167 від 30.01.2020, на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів в місцях навантаження і розвантаження, проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.

Судом встановлено, що у ході рейдової перевірки посадовими особами відповідача був зупинений транспортний засіб марки RENAULT, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль RENAULT, номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 .

За результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки RENAULT, номерний знак НОМЕР_1 , було складено: акт від 06.02.2020 №026729, яким виявлено, що навантаження на строєну вісь становить 24,62 т при нормативно допустимому - 22 т; розрахунок №026729 від 06.02.2020 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування згідно ТТН від 06.02.2020 №142, в якому нараховано ОСОБА_1 плату за проїзд на суму 158,76 євро; акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №026729 від 06.02.2020 підписаний водієм транспортного засобу ОСОБА_2

10.03.2020 заступником начальника Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Зелінським С.А. винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №179983, якою до позивача застосовано адміністративно-господарську санкцію у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. за правопорушення законодавства про автомобільний транспорт, склад якого визначений у абзаці 15 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Вважаючи спірну постанову та розрахунок протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернулась з цим позовом до суду.

Суд зазначає, що в матеріалах справи міститься копія товарно - транспортної накладної №142 від 06.02.2020, у якій перевізником зазначено ТОВ "АНТИРЕСПЕКТ", а водієм - ОСОБА_2 .

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III.

Цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Відповідно до частини 11 статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

За приписами частини 3 статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту, забезпечує: формування та реалізацію державної політики у сфері автомобільного транспорту; нормативно-правове регулювання; визначення пріоритетних напрямів розвитку автомобільного транспорту.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення №103), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю (підпункти 15, 27 пункту 5 Положення №103).

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (пункт 8 Положення №103).

Таким чином Київське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки має право здійснювати державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті в загальному порядку.

Частиною другою статті 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

У відповідності до вимог частини четвертої статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Так, в розумінні підпункту 4 пункту 1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 року (далі - Порядок № 879), габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до пункту 3 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2011 року (далі - Правила №30) визначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

В свою чергу, із положень пункту 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, випливає, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини третьої статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно з пунктом 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 30.03.1994 року, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Із положень пункту 4 Правил №30 випливає, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".

Дозвіл оформлюється підрозділами Державтоінспекції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10- 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансінспекції (пункт 31.1. Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27 червня 2007 р.).

Відповідно до пункту 31-1 Порядку №879. перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансінспекції.

Згідно пункту 26 Порядку №879 кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Положеннями пункту 27 Порядку №879 передбачено, що плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Із наведеного випливає, що плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу є обов`язковим платежем, який дає право на рух великовагового транспортного засобу.

Як встановлено судом та зафіксовано в Акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №026729 від 06.02.2020, під час зважування транспортного засобу марки RENAULT, номерний знак НОМЕР_1 разом з причепом, встановлено фактичне навантаження на строєну вісь 24,62 т при допустимих 22 т.

Тобто, транспортним засобом, який належить позивачці було здійснено перевезення вантажу із перевищенням осьових навантажень. За таких обставин, контролюючим органом згідно Розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 06.02.2020 №026729, нараховано позивачці плату за проїзд в сумі 158,76 євро.

При цьому суд зауважує, що позивач не заперечує факту здійснення перевезень вантажу з перевищенням допустимих вагових параметрів.

Суд звертає увагу, що в даному випадку позивачем оскаржується саме визначення її як відповідальної особи за перевищення допустимих вагових параметрів, а не дотримання процедури визначення габаритів та розміру доплати за їх перевищення, у зв`язку з чим вказані обставини, судом, під час розгляду справи не досліджуються.

Статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Тобто, як зазначено в статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», суб`єктом відповідальності за вказані правопорушення, є саме автомобільний перевізник.

Відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів застосовується саме до перевізників.

Таким чином, основоположним питанням в межах даної справи є встановлення факту, чи є позивач перевізником у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт».

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах (стаття 33 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Як було встановлено судом, та підтверджується наявною в матеріалах справи копією товарно-транспортної накладної від 06.02.2020 №142, на підставі якої транспортний засіб здійснював перевезення вантажу 06.02.2020, і яка також мала досліджуватися на габаритно-ваговому комплексі інспекторами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки в ході здійснення контролю за додержанням перевізниками вимог законодавства під час здійснення перевезень вантажів автомобільним транспортом, у даному випадку перевізником зазначено ТОВ "АНТИРЕСПЕКТ".

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_1 в межах розгляду даних спірних правовідносин не є перевізником у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», а тому не може нести відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт згідно з положеннями статті Закону № 2344-ІІІ.

При цьому, суд зазначає, що жодного доказу того, що саме ОСОБА_1 була перевізником вантажу за ТТН №142 від 06.02.2020 у розумінні статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» відповідач суду не надав.

Водночас, суд звертає увагу, що правовий статус розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування законодавством не визначений; він не є рішенням про притягнення особи до відповідальності.

За таких обставин протиправними є дії щодо його складення, а не розрахунок як документ.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, доказів, які б спростовували доводи позивача, не надав.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 25.03.2020.

Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки щодо складання 06.02.2020 розрахунку №026729 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у відношенні ОСОБА_1 .

Визнати протиправною та скасувати постанову Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №179983 від 10.03.2020.

Стягнути на користь ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті (ідентифікаційний код 39816845) судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. (дві тисячі сто дві грн. 00 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Василенко Г.Ю.