Справа № 120/3150/20-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2020-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

13 липня 2020 р. Справа № 120/3150/20-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Маслоід Олена Степанівна розглянувши матеріали позовної заяви:

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Комунального підприємства «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» (вул. Соборна, б. 64, м.Вінниця, 21000)

про: зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Комунального підприємства «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» (далі - відповідач) про зобов`язання вчинити певні дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.05.2016 року та ухвалою від 21.10.2016 року в цивільній справі № 127/5245/16-ц (провадження № 2/127/2756/16) припинено спільну часткову власність і визнано за позивачем право власності в натурі на відокремлену частину житлового будинку і господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 з правом надання окремої адреси. Зареєструвати поділену під час реконструкції відокремлену частину будинку і прийняти на законних підставах в експлуатацію можливо за наявності нової адреси. У зв`язку з чим, позивачем були надані відповідачеві усі необхідні для цього документи. Проте відповідачем у висновку № 375 від 27.01.2017 року, який на переконання позивача є «фальшивим», вказав, що за технічними показниками об`єкт не може бути поділений, оскільки поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені будівельними нормами, а саме згідно протипожежних норм віддаль один від одного має становити 6-8 чи 10 метрів залежно від будівельних матеріалів. З огляду на зазначене, позивач стверджує, що відповідачем проігноровано рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11.05.2016 року, внаслідок чого останнє не виконане. Тому вона звернулася до суду з даною позовною заявою, щоб зобов`язати відповідача виконати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11.05.2016 року та ухвалу від 21.10.2016 року в цивільній справі № 127/5245/16-ц (провадження № 2/127/2756/16).

У відповідності до ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Ознайомившись з даним позовом, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження, оскільки поданий адміністративний позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, з наступних підстав.

За змістом ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Водночас суб`єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб`єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Ч. 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

П. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 495/2176/17 (провадження № 11-245апп18).

З матеріалів адміністративного позову вбачається, що предметом у даній справі є зобов`язання відповідача виконати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11.05.2016 року та ухвалу від 21.10.2016 року в цивільній справі № 127/5245/16-ц (провадження № 2/127/2756/16) про припинення спільної часткової власності і надання права власності в натурі на відокремлену частину будинковолодіння під літ. «К» за адресою: 1-ий Київський пров., б. 41, м. Вінниця, що належить позивачеві з правом на окрему адресу.

Прохальна частина позовної заяви як власне й мотиви позовної заяви не містять предмету публічно-правового спору, тобто - дії, рішення або бездіяльність субєкта владних повноважень, натомість лише вимогу зобов`язати відповідача виконати рішення Вінницького міського суду Вінницької області.

Між тим, суд вказує, що у ч. 5 КАС України визначено перелік способів судового захисту, якими є:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту не передбачений положеннями КАС України.

Власне виконання рішення суду є завершальною стадією судового провадження, а примусове виконання рішень суду здійснюється в межах виконавчого провадження, що являє собою сукупність дій, визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Тож правовідносини з виконання рішення суду, що є предметом розгляду даної справи, регулюються Законом України «Про виконавче провадження».

У цьому контексті суд вказує, що відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що поняття "спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства", слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

З огляду на викладене, такі вимоги не підлягають розгляду як в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду.

Суд також зазначає, що у данному випадку, відповідач не є субєктом владних повноважень, у розумінні КАС України, оскільки є саме боржником, який повинен виконати рішення суду або у добровільному порядку, або, як зазначалось више, у порядку Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Ч. 6 ст. 170 КАС України передбачено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Суд звертає увагу позивача на те, що вказані правовідносини підлягають регулюванню Законом України "Про виконавче провадження".

При чому, згідно ч. 5 ст. 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження у вказаній адміністративній справі.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» та ст. 2, 4, 19, 170, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» про зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами повернути особі, яка подала позовну заяву.

Повторне звернення до адміністративного суду з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Маслоід Олена Степанівна