Справа № 1.380.2019.002788
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.002788
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Братичак У.В., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Львівська міська рада, Львівське обласне управління статистики про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Львівська міська рада, Львівське обласне управління статистики, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною реєстраційну дію державного реєстратора Л.Є. Возного про внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 1 012427 від 04.08.1994 щодо реєстрації юридичної особи Львівська міська рада (79008 м. Львів, пл. Ринок, 1);

- зобов`язати Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради код ЄДРПОУ 040 м. Львів, вул. Городоцька 299 скасувати реєстраційну дію державного реєстратора Л.Є. Возного про внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 1 012427 від 04.08.1994р. щодо реєстрації юридичної особи Львівська міська рада (79008, м. Львів, пл. Ринок, 1).

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в матеріалах реєстраційної справи юридичної особи Львівської міської ради, , відсутні будь-які документи, відповідно до яких юридична особа Львівська міська рада є органом місцевого самоврядування. При цьому, посилається на ст.143 Конституції України, відповідно до якої орган місцевого самоврядування створюється територіальною громадою. Вважає, що він, як житель м.Львова, позбавлений конституційного права на участь у місцевому референдумі щодо створення органів місцевого самоврядування. Вважаючи у зв`язку із цим свої конституційні права та гарантії порушеними та такими, що потребують захисту, позивач звернувся до суду з даним позовом.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що державному реєстратору для проведення реєстраційної дії «Для включення відомостей про юридичну особу до ЄДР» заявником В.Квурт станом на 18.05.2006, тобто на день проведення реєстраційної дії, державному реєстратору Л.Є.Возному подано наступні документи: довідку №2782, довідку №2916/20, довіреність №01/68 від 11.05.2006 та реєстраційну картку про підтвердження відомостей про юридичну особу. Даний пакет документів є повним та вичерпним і відповідає вимогам п.1 ст.17 Закону, де відомості про юридичну особу або фізичну особу підприємця включаються до ЄДР шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток. Вважає, що оскільки заявником було подано весь належним пакет документів та у зв`язку із відсутністю підстав для відмови, було проведено реєстраційну дію «Включення відомостей про юридичну особу» шляхом внесення запису №0012427 до ЄДР. У зв`язку з тим, що доказів протиправності дій державного реєстратора чи невідповідності таких дій нормам чинного законодавства позивачем не надано, просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Окрім того, 09.08.2019 представником відповідача подано доповнення до відзиву, в яких зазначає, що ОСОБА_8 включав відомості щодо Львівської міської ради 11.05.2006 на підставі реєстраційної картки. Жодних реєстраційних дій до 01.07.2004 державним реєстратором не проводилось, оскільки на посаді державного реєстратора апарату виконавчого комітету Львівської міської ради перебував з 01.07.2004 по 27.06.2013 включно.

Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому посилається на те, що у відзиві міститься суперечлива інформація, що викликає сумнів у її достовірності, а також зазначає, що відповідач не додав важливого доказу, який містить інформацію про те, коли, ким і на підставі якого документа була створена юридична особа орган місцевого самоврядування Львівська міська рада.

26.09.2019 представником позивача подано заперечення на додаток до відзиву, в яких зазначає, що реєстраційні документи юридичної особи, органу місцевого самоврядування Львівська міська рада є недостовірними та сфальшованими.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 подали відзиви на позовну заяву ОСОБА_1 , в яких зазначили, що дана справа стосується їх прав та обов`язків, оскільки останні є членами територіальної громади м.Львова, основним представницьким органом якої на даний час є юридична особа Львівська міська рада, . Вказують на те, що юридична особа Львівська міська рада має ознаки фіктивної, створеної у невстановлений законом порядок, а її діяльність підриває засади конституційного устрою та державності України. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять позов задоволити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Львівська міська рада надала суду письмові пояснення, в яких зазначила, що відповідно до ч.4 ст.87 ЦКУ юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації. При цьому, в ст.89 ЦКУ зазначено, що юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку встановленому Законом. Дані державної реєстрації включаються до Єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення. Зазначає, що на даний час, Законом, що регулює відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичної особи, а також фізичних осіб-підприємців, є Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців». Відповідно до прикінцевих положень Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (у редакції чинній станом на 2006 рік), цей Закон набирає чинності з 01.07.2004, а усі діючі юридичні особи та фізичні особи-підприємці, створені та зареєстровані до 01.07.2004, відомості про яких не включені до Єдиного державного реєстру, зобов`язані подати державному реєстратору відповідно до вимог ст.19 цього Закону (у редакції чинній станом на 2006 рік) реєстраційну картку для включення відомостей про них до Єдиного державного реєстру. Таким чином, на виконання положень Закону, відомості про юридичну особу Львівську міську раду включено до Єдиного державного реєстру 18.05.2006 за №0012427. Окрім того, зазначає, що Довідка №2782 Про включення до ЄДР підприємств та організацій України, яка видана Львівським обласним управлінням статистики на підставі Наказу №428 від 30.12.1999року є дійсною, оскільки Наказом від 23.05.2003 року N« 156 виданим Державним комітетом статистики України, а саме п.3 цього Наказу, зазначено, що начальникам Головного управління статистики в Автономній Руспубліці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь статистики забезпечити, починаючи з 1 липня 2003 року, видачу користувачам довідки нового зразка, при цьому довідки попереднього зразка, надані підприємствам та організаціям, не втрачають чинність. У зв`язку з наведеним, просить позовні вимоги залишити без задоволення.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 закрито провадження у адміністративній справі № 1.380.2019.002788.

25.02.2020 Восьмий апеляційний адміністративний суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив, ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року про закриття провадження у справі №1.380.2019.002788 скасував і направив справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

06.04.2020 ухвалою судді Москаля Р.М. прийнято справу №1.380.2019.002788 до провадження.

16.04.2020 ухвалою судді Москаля Р.М. заяву судді Москаля Р.М. про самовідвід та заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Москаля Р.М. задоволено, передано справу № 1.380.2019.002788 до канцелярії суду для визначення системою автоматизованого розподілу справ іншого головуючого судді у порядку, визначеному статтею 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

За наслідками автоматизованого розподілу, справу №1.380.2019.002788 передано на розгляд судді Львівського окружного адміністративного суду Брильовському Р.М.

01.06.2020 ухвалою судді Брильовського Р.М. заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Брильовського Романа Михайловича у справі №1.380.2019.002788 задоволено, справу передано для здійснення розподілу між суддями в порядку, встановленому ч.1 ст. 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

За наслідками автоматизованого розподілу, справу №1.380.2019.002788 передано на розгляд судді Львівського окружного адміністративного суду Братичак У.В.

Ухвалою судді від 09.06.2020 справу прийнято до провадження; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 26.06.2020 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 30.06.2020 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про роз`яснення ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 у справі №1.380.2019.002788.

Ухвалами суду від 09.07.2020 відмовлено у задоволенні клопотань представника позивача про витребування доказів, про виклик свідків, про залучення до участі у справі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, про постановлення окремої ухвали.

Дослідивши докази, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 04.08.1994 внесено запис №0012427 про включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичну особу орган місцевого самоврядування Львівську міську раду, .

Позивач, вважаючи протиправною реєстраційну дію державного реєстратора щодо внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань №0012427 від 04.08.1994 року, щодо реєстрації юридичної особи Львівської міської ради, звернувся до суду з позовом про її скасування.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.

За змістом Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 поняття "порушене право", за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". У цьому ж Рішенні зазначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування в межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні й конституційному поданні щодо тлумачення ч. 2 ст. 55 Основного Закону України, у Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, установлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист (п. 4.1 мотивувальної частини вказаного Рішення).

Отже, захист прав здійснюється у разі їх порушення. З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства.

Об`єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб.

Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, в адміністративного суду відсутні підстави для задоволення позову.

Також суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення).

Таким чином, обов`язковою умовою для визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень є наявність факту порушення останнім прав, свобод чи охоронюваних законом інтересів особи, яка звернулась за їх судовим захистом.

Як слідує з матеріалів справи, позивач оскаржує внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 1 012427 від 04.08.1994 щодо реєстрації юридичної особи Львівської міської ради та мотивує позов тим, що він як житель м. Львова був позбавлений конституційного права на участь у місцевому референдумі щодо створення органів місцевого самоврядування.

Судом з матеріалів справи встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , згідно виданої довіреності народився 12.04.1987 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Конституція і законодавство України чітко визначають коло суб`єктів, які мають право брати участь у виборах, всеукраїнських та місцевих референдумах.

Згідно з ст. 70 Основного Закону таким правом володіють тільки громадяни України, якщо вони досягли 18-річного віку і є дієздатними.

Станом на 1994 рік позивачеві було 7 років. Пояснень, яке право позивача порушено, якщо у позивача такого права не було, позовна заява не містить, як і не містить пояснень хто саме у 1994 році позбавив позивача у віці 7-років права участі у референдумі, Державний реєстратор чи Львівська міська рада.

Суд зазначає, що державним реєстратором щодо позивача не приймалося жодного рішення, не вчинялась жодна дія та не допускалась бездіяльність.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч.1 ст.72 КАС України).

Частинами першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Суд звертає увагу на те, що позивачем не долучено до матеріалів справи будь-які докази, на підтвердження того, що внесення запису до Єдиного державного реєстру про реєстрацію юридичної особи Львівської міської ради порушує його індивідуально виражені права або інтереси.

Загальний інтерес у прагненні справедливості, соціальної рівності, законності, так само як обурення громадських почуттів не можуть свідчити про існування між позивачем та відповідачем правових відносин та не підлягають судовому захисту.

Суд вказує на те, що звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 10 квітня 2012 року по справі № 21-1115во10, щодо положення частини першої статті 2 та статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, зазначено, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням.

Таким чином, відсутність порушеного права (свободи, охоронюваного законом інтересу) чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо судового збору, то відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, такий розподілу між сторонами не підлягає.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Братичак Уляна Володимирівна