Справа № 520/14243/19
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

01 липня 2020 р. № 520/14243/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Зоркіна Ю.В.

при секретарі судового засідання Пройдак С.М.

у присутності

представника позивача Гордейчука В.В.

представника відповідача Лук`янцева С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУНОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

встановив

Позивач, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкові-повідомлення рішення від 23.12.2019 року №5, №5, №5 прийняті ГУ ДПС у Харківській області на підставі висновку акту перевірки №954/20-40-33-05-08/ НОМЕР_2 від 29.11.2019 року; вирішити питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст.133 КАС України.

Ухвалою суду від 27.12.2019 справу прийнято до розгляду та призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою від 18.02.2020 р. продовжено строк підготовчого провадження у справі до 26.03.2020 року.

Ухвалою від 16.03.2020 зупинено провадження в адміністративній справі №520/14243/19 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №520/431/20.

27.03.2020 на підставі розпорядження керівника апарату суду № 03-05/23 та відповідно до статті 31 КАС України здійснено повторний розподіл автоматизованою системою документообігу суду адміністративної справи.

Ухвалою від 30.03.2020 спарава прийнята у провадження суддею Зорікною Ю.В. та 15.05.2020 поновлено провадження у справі.

В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити, зазначивши, що при винесенні оскаржуваного рішення відповідачем не враховано всіх обставин у справі, тоді як оскаржуване рішення винесено внаслідок перевірки, проведення якої відбулося з порушенням вимог чинного податкового законодавства, що встановлено рішенням суду.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував , зазначивши, що у спірних правовідносинах податковий орган діяв відповідно до вимог ПК України у межах наданих повноважень; визнання протиправним дій по проведенню перевірки не визначають протиправності рішення прийнятого за її наслідками, тоді як під час проведення перевірки встановлено, що позивачем отримано безповоротну фінансову допомогу, яка не відображена позивачем у складі місячного (річного) оподатковуваного доходу та як наслідок занижено суму податку на доходи з фізичних осіб, військовий збір.

Дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

14.11.2019 р. ГУ ДПС у Харківській області було видано наказ №2169 про призначення документальної позапланової невиїзної перевірки заявника за період 01.01.2015р.-31.12.2016р. з питання своєчасності, повноти та достовірності нарахування і сплати податків (зборів), дотримання валютного законодавства, дотримання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт від 29.11.2019 № 954/20-40-33-05-08/НОМЕР_1, яким зафіксовано порушення вимог абз. г' пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, пп.168.1.3 п.168.1 ст.168 ПК України у результаті чого занижено до сплати в бюджет податку з доходів фізичних осіб у розмірі 3834000.00 грн.; п.49.1-49.2, пп. 49.18.4 п.49.18 ст.49, пп.168.1.3 п.168.3 ст.168, «в» п.176.1 ст.176 , п.179.1 ст. 179 ПК України в частині неподання декларації про майновий стан та доходи за 2016 рік; п.161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України що призвело до несплати військового збору у сумі 319500.00 грн.

Порушення встановлені актом перевірки стали підставою для винесення податкових повідомлень-рішень від 23.12.2019 № 5, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 170.00 грн.; № 5, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 4792500.00 грн., в тому числі основний платіж 3834000.00 грн. та штраф у розмірі 958500.00 грн.; № 5, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору у сумі 399375.00 грн., в тому числі основний платіж 319500.00 грн. та штраф у розмірі 79875.00 грн.

Судом з`ясовано, що в ході перевірки контролюючим органом за результатами аналізу податкової інформації від 06.03.2018 № 475/20-40-23-05, яка надана ФР ГУ ДФС у Харківській області встановлено, що 14.08.2015 та 11.01.2016 між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "СП ЗЕРНО-ІНВЕСТ" (позикодавець) укладені договори № 1408-1Ф та № ЗІ 1101-3Ф про надання поворотної фінансової допомоги.

Так, за договором 1408-1Ф поворотна фінансова допомога у розмірі 10000000.00 грн. надається на безоплатній основі (п.2.1 Договору) у строк до 13.08.2016 та відповідно має бути повернута 13.08.2016 на особовий рахунок Позикодавця в установі банку (п.2.4, 3.2 Договору); за договором № ЗІ 1101-3Ф поворотна фінансова допомога у розмірі 10000000.00 грн надається на безоплатній основі (п.2.1 Договору) у строк до 21.12.2016 та відповідно має бути повернута 31.12.2016 на особовий рахунок Позикодавця в установі банку (п.2.4, 3.2 Договору).

За вказаними договорами позивач отримав поворотної фінансової на загальну суму 21300000.00 грн.

Повернення отриманих коштів здійснено у строки визначені договорами шляхом внесення грошових коштів у касу підприємства згідно квитанцій до прибуткових касових ордерів , копії яких містяться у матеріалах справи (а.с.67-76, т.1)

Разом з цим контролюючий орган зазначив на тому, що документального підтвердження щодо повернення платником податків поворотної фінансової допомоги на банківський рахунок позикодавця до перевірки не надано, тоді як касові ордери, згідно експертного висновку містять підпис, який не належить ОСОБА_2 , який у письмових поясненнях зазначив, що він не засновував ТОВ « СП Зерно-Інвест», ніколи не здійснював господарської діяльності та йому не відомий ОСОБА_1

А тому, контролюючий орган в акті перевірки зробив висновки, що позивачем отримана саме сума безповоротної фінансової допомоги, яка, враховуючи вимоги абз. ґ) п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, повинна бути включена до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку та, як наслідок, нарахований податок з фізичних осіб, військовий збір та подана податкова декларація про майновий стан та доходи.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, враховуючи положення ст.78 КАС України, суд зазначає наступне.

Щодо непричетності ОСОБА_2 до діяльності ТОВ "СП Зерно-Інвест", позивачем вказано, що 02.03.2016 року між громадянином ОСОБА_3 (Продавець) та громадянином ОСОБА_2 (Покупець) укладено договір купівлі-продажу корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю "СП ЗЕРНО-ІНВЕСТ", відповідно до п. 1.1. якого Продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передати Покупцеві свої корпоративні права, пропорційні його частці у статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю.

02.03.2016 року складений протокол № 02/03-16 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "СП ЗЕРНО-ІНВЕСТ", за результатами загальних зборів товариства вирішили: прийняти ОСОБА_2 до складу учасників товариства; затвердити вихід зі складу учасників товариства ОСОБА_3 ; звільнити ОСОБА_3 з посади директора з 02.03.2016 року у зв`язку із надходженням його заяви про звільнення за власним бажанням; з 03.03.2016 року призначити директором товариства ОСОБА_2 .

До того ж, 02.03.2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 складений акт приймання-передачі документів № 02/03-16 ТОВ "СП ЗЕРНО-ІНВЕСТ".

02.03.2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Грішаковою О.В. засвідчено справжність підпису ОСОБА_3 на заяві, в якій повідомлено про вихід зі складу учасників ТОВ "СП ЗЕРНО-ІНВЕСТ" у зв`язку із передачею всіх своїх прав учасника товариства та 100% статутного капіталу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу корпоративних прав від 02.03.2016 року, складеному у простій письмовій формі з додержанням норм чинного законодавства.

Вказані обставини встановлені судовими рішеннями у справі 2040/6634/18 та в силу положень ст.78 КАС України не підлягають доказуванню.

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Оподаткування доходів фізичних осіб врегульовано розділом ІV Податкового кодексу України, статтею 177 якого (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка в грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаної з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця (пункт 177.2).

Статтею 164 Податкового кодексу України (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом (пункт 164.1).

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу (абзац 4 пункту 164.1) (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом (підпункт 164.1.1 пункту 164.1) (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу (підпункт 164.1.3 пункту 164.1) (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до підпункту 164.2.2 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору.

При дослідженні формування загального річного оподатковуваного доходу позивача для визначення чистого оподатковуваного доходу, який є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб, судом встановлено наступне.

Так, згідно абз. ґ) п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України чітко визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми безповоротної фінансової допомоги (крім суми процентів умовно нарахованих на таку допомогу).

Разом з цим, п.п. 14.1.257 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає поняття "фінансової допомоги", яка надається на безповоротній або поворотній основі. Так, безповоротна фінансова допомога - це: - сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; - сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; - сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; - основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних).

Поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Суд зазначає, що в акті перевірки контролюючий орган самостійно підтверджує факт, що між позивачем та ТОВ "СП Зерно-Інвест" укладений договір про надання поворотної фінансової допомоги, але ж в цьому ж акті перевірки контролюючий орган безпідставно вказує, що отримана сума коштів - поворотної фінансової допомоги є безповоротною фінансовою допомогою, яка підлягає включенню до загального річного оподаткованого доходу, посилаючись лише на відсутність доказів повернення цієї поворотної фінансової допомоги.

До того ж, п.п. 165.1.31 п. 165.1 статті 165 Податкового Кодексу України визначено - до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи - основна сума поворотної фінансової допомоги, наданої платником податку іншим особам, яка повертається йому, основна сума поворотної фінансової допомоги, що отримується платником податку.

Отже, суд зазначає, що в даному випадку позивач отримував від ТОВ "СП Зерно-Інвест" саме поворотну фінансову допомогу згідно договорів, а тому згідно положень Податкового кодексу України така сума поворотної фінансової допомоги цілком правомірно не включена платником податків до загального місячного (річного) оподаткованого доходу такого платника, та відповідно останній зобов`язаний був подавати до контролюючого органу декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік.

Отже, на момент проведення перевірки позивача в розпорядженні відповідача перебували копії квитанцій до прибуткових касових ордерів, що підтверджують факт повернення на користь ТОВ "СП Зерно-Інвест" поворотної фінансової допомоги.

Умовами договору про надання поворотної фінансової допомоги, а саме п. 3.2 передбачено - повернення грошових коштів проводиться шляхом зарахування грошових коштів на особовий рахунок ТОВ "СП Зерно-Інвест" в установі банку.

Нормами діючого законодавства, а саме - ч. 1 статті 1087 ЦК України передбачено, що розрахунки за участю фізичних осіб, не пов`язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, можуть провадитися у готівковій або в безготівковій формі за допомогою розрахункових документів у електронному або паперовому вигляді.

А тому, оскільки позичальником за договором про надання поворотної фінансової допомоги є фізична особа, яка отримувала ці кошти згідно до п. 2.5 договору для свої потреб, отже розрахунки за вказаним договором не пов`язані із здійсненням позивачем - фізичною особою підприємницької діяльності.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивач як фізична особа, враховуючи умови діючого законодавства мав право повертати отриману суму поворотної фінансової допомоги як на розрахунковий рахунок підприємства Позикодавця, так і шляхом внесення готівки в касу підприємства, отже позивач не порушив умови діючого законодавства України, повертаючи на вимогу директора ТОВ "СП Зерно-Інвест" ОСОБА_2 поворотну фінансову допомогу у касу підприємства, оскільки це не заборонено ст. 1087 ЦК України.

Судом також з`ясовано, що контролюючий орган зазначив, на тому, що позивачем у порушенні п. 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України не задекларована та не сплачена сума військового збору у розмірі 319500.00 грн., з цього приводу суд зазначає наступне.

Контролюючим органом не враховані положення п.п. 1.7. п. 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, де чітко визначено - звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.18, 165.1.25, 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Таким чином, суд зауважує, що оскільки згідно п.п. 165.1.31 п. 165.1 статті 165 Податкового Кодексу України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються основна сума поворотної фінансової допомоги, що отримується платником податку, тому, вказані доходи звільняються від оподаткуванням військовим збором.

Щодо посилань в акті перевірки на наявність кримінального провадження № 0000129 від 11.05.2016 року, у межах якого в тому числі складено висновок експерта від 24.12.2019 № 8/278СЕ-19, з цього приводу суд зазначає, що відповідно до ч. 6 статті 78 КАСУ визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в акті перевірки відсутня інформація щодо наявності вироку суду у вищевказаному кримінальному провадженні або наявності будь-яких інших вироків судів, які стосуються позивача по справі, під час розгляду справи у суді таких вироків також надано не було.

Оцінка документів, як письмових доказів, здійснюється відповідно до положень процесуального принципу допустимості доказів, закріпленого у статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною другою якої визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Крім того, факт наявності вироків, ухвалених на підставі угод у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених у вироках, які набрали законної сили.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у рішенні від 19.09.2018 р. у справі № 809/2438/15

А тому суд вказує, що враховуючи встановлені обставини, а також умови укладеного договору про надання поворотної фінансової допомоги, позивачем надані до суду первинні документи, які в сукупності свідчать про факт вчинення господарської операції та її виконання, натомість доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження, оскільки з урахуванням закріпленої в ст. 204 Цивільного кодексу України презумпції правомірності правочину, а також враховуючи вимоги ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, за якою обов`язок доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладається на такого суб`єкта, контролюючий орган має надати суду належні, достовірні та беззаперечні докази своїх тверджень.

Наявність підстав передбачених п.п. 14.1.257 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України для визнання фінансової допомоги, наданої позивачу, безповоротною відповідачем не доведено.

За правилами пункту 79.2 статті 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

При цьому, незважаючи на проголошену пунктом 79.3 статті 79 ПК України необов`язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім, що також узгоджується із приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК України.

Сам вид перевірки (позапланова невиїзна), без надання платнику податків права на подання відповідних пояснень та документів, що стосуються предмету перевірки, позбавляє контролюючий орган можливості об`єктивно здійснити аналіз законності діяльності такого платника й дійти обґрунтованих висновків стосовно податкового правопорушення.

Отже, з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

Суд звертає увагу на ту обставину, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2020 у справі 520/431/20 залишеного без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2020 визнано протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у Харківській області з приводу проведення документальної позапланової невиїзної перевірки на підставі наказу № 2169 від 14.11.2019 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 .

Вказаними рішеннями встановлено, що станом на 18.11.2019 р. контролюючий орган за правилами п. 79.3 ст.79 Податкового кодексу України не набув законного приводу для проведення перевірки на наказом №2169 від 14.11.2019 р., не було таких підстав і на момент закінчення перевірки 22.11.2019р. і на момент складення акту перевірки 29.11.2019 р., оскільки наказ Головного управління ДПС у Харківській області № 2169 від 14.11.2019 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 " та письмове повідомлення від 15.11.2019 № 176 про дату початку та місце проведення перевірки, повідомлення від 15.11.2019 № 1911/Г/20-40-33-05-14 позивачем отримано лише 02.12.2019р.

Не отримання позивачем наказу Головного управління ДПС у Харківській області № 2169 від 14.11.2019 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 " та письмового повідомлення від 15.11.2019 № 176 про дату початку та місце проведення перевірки, повідомлення від 15.11.2019 № 1911/Г/20-40-33-05-14 до початку проведення перевірки позбавило позивача можливості реалізації свого права на ознайомлення із ними до початку здійснення контрольного заходу та подання відповідних пояснень й документів.

Суд зазначає, що невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, а саме - компетенції у податкового органу на прийняття акту індивідуальної дії (податкового повідомлення-рішення).

Наведене правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду України від 27.01.2015 (справа №21-425а14), а також Верховного Суду у постановах від 06.02.2018 (справа №802/1241/17-а), від 21.02.2018 (справа №821/371/17) від 01.08.2018 (справа №821/1667/16), від 26.03.202 (справа №813/823/16).

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 1 ст. 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За викладених обставин, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів належним чином правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень , а отже, суд приходить до висновку, що належним способом захисту прав позивача буде саме скасування податкових повідомлень-рішень.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд,

вирішив

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкові-повідомлення рішення від 23.12.2019 року №5, №5, №5 прийняті ГУ ДПС у Харківській області на підставі висновку акту перевірки №954/20-40-33-05-08/НОМЕР_2 від 29.11.2019 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Харківській області судовий збір у розмірі 9605 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) грн. 00 коп..

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Строки оскарження, визначені у рішенні суду обчислюються з урахуванням п.3 Прикінцевих положень КАС України.

У повному обсязі рішення виготовлено 13.07.2020

Суддя Зоркіна Ю.В.