Справа № 420/6790/19
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2020-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6790/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левчук О.А.,

за участю секретаря Лементовського О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомленнярішення, податкової вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомленнярішення форми Ф № 106733-13 від 18.06.2016 року та визнати протиправною та скасувати податкову вимогу форми Ф № 149-17 від 31.01.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з податкового повідомленнярішення форми Ф № 106733-13 від 18.06.2016 року не вбачається за який саме період нараховано податкове зобов`язання. З 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України №71-VIII від 28.12.2014р. Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи, яким шляхом викладення у новій редакції ст. 267 Податкового кодексу України було введено новий податок - транспортний податок. При цьому, транспортний податок є місцевим податком. Безпосереднє встановлення місцевих податків віднесено Податковим кодексом України до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень. Місцеві ради за приписами норм Кодексу мають обов`язково встановити (відповідним рішенням місцевої ради) транспортний податок і вирішити питання (на власний розсуд), чи запроваджувати податок (і в яких розмірах) на майно, відмінне від земельної ділянки. Таке рішення має бути оприлюдненим до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим. Згідно зі ст. 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Тобто, виходячи з наведених вище норм Податкового кодексу України, нові податки не можуть бути визнані обов`язковими до сплати у 2015 році, адже місцеві ради не приймали і не могли прийняти і офіційно оприлюднити до 15 липня 2014 року рішення про встановлення таких податків і зборів. Крім того, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, вона була власником транспортного засобу, придбаного у 2014 році з об`ємом двигуна 2 967 куб.см., що є менше 3000 куб. см., вартістю 798 000 грн., що є менше ніж 750 розмірів мінімальної заробітної плати (1 033 500,00 грн.), встановленої законом на 1 січня, а тому належний їй транспортний засіб не є об`єктом оподаткування, а тому у неї відсутній обов`язок сплачувати транспортний податок, у зв`язку з чим, безпідставно визначено суму податкового зобов`язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб у сумі 25 000,00 грн. Також, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.05.2018 року по справі № 815/1418/18 встановлено, що транспортний засіб, якій належав ОСОБА_1 не є об`єктом оподаткування. Крім того, враховуючи що нею отримано оскаржуване податкове повідомленнярішення разом з позовною заявою по справі № 815/1418/18, сума грошового зобов`язання не була узгодженою, а тому податкова вимога є протиправною та підлягає скасуванню.

Представником Головного управління ДФС в Одеській області до суду надано відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначає, що на адресу ОСОБА_1 було сформовано податкове повідомленнярішення з транспортного податку на суму 25000 грн. за 2016 рік, оскільки належний їй автомобіль був об`єктом оподаткування. чинності Законом України №71-VIII від 28.12.2014р. Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи не вносилися зміни до елементів податків, а запроваджено новий вид податку на майно транспортний податок. Водночас, прикінцевими положеннями ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 року № 909-VIII, не застосовуються вимоги встановлені пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України та ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». При цьому, оскільки згідно даних ІС «Податковий блок» в ІКП ОСОБА_1 рахується податковий борг, з транспортного податку фізичних осіб у сумі 25000 грн., на її адресу було направлено податкову вимогу.

Позивачем до суду надано відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що в рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 25 травня 2018 року по справі № 815/1418/18 суд дійшов висновку, що належний ОСОБА_1 транспортний засіб не є об`єктом оподаткування, а тому відсутній обов`язок сплачувати транспортний засіб, у зв`язку з чим ГУ ДФС в Одеській області безпідставно визначено суму грошового зобов`язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб у сумі 25000,00 грн., а тому

податкове повідомленнярішення форми Ф № 106733-13 від 18.06.2016 року та визнати податкова вимогу форми Ф № 149-17 від 31.01.2017 року підлягають скасуванню.

Ухвалою від 18 листопада 2019 року дану позовну заяву залишено без руху, позивачу повідомлено про необхідність в десятиденний строк з дня вручення копії ухвали усунути недоліки.

Ухвалою суду від 29 листопада 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомленнярішення та податкової вимоги в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомленнярішення форми Ф № 106733-13 від 18.06.2016 року, - повернуто позивачеві, відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169, ч. 2 ст. 123 КАС України.

Ухвалою суду від 29 листопада 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування податкової вимоги форми Ф № 149-17 від 31.01.2017 року та відкрити провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги форми Ф № 149-17 від 31.01.2017 року.

13 грудня 2019 року від позивача ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення позовної заяви в частині від 29.11.2019 року.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року про повернення позову в частині позовних вимог скасовано, задоволено заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми Ф № 106733-13 від 18.06.2016 року, визнано поважними причини пропуску строку та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми Ф № 106733-13 від 18.06.2016 року. Справу № 420/6790/19 направлено до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 27 січня 2020 року прийнято до провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомленнярішення форми Ф № 106733-13 від 18.06.2016 року; об`єднано позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомленнярішення форми Ф № 106733-13 від 18.06.2016 року з позовними вимогами про визнання протиправною та скасування податкової вимоги форми Ф № 149-17 від 31.01.2017 року, для їх спільного розгляду; розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 17 березня 2020 року зупинено провадження по справі № 420/6790/19.

Ухвалою суду від 10 червня 2020 року, занесеною до протоколу судового засідання, поновлено провадження по справі № 420/6790/19.

Ухвалою суду від 10 червня 2020 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 була власником автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель TOUAREG, загальний легковий універсал-В, номер шасі НОМЕР_1 , 2014 року випуску, об`єм двигуна 2967, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 26.08.2014 року (а.с. 55).

18 червня 2016 року Державною податковою інспекцією у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення № 106733-13, яким ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов`язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 25 000,00 грн. (а.с. 41, 123).

31 січня 2017 року Головним управлінням ДФС в Одеській області винесено податкову вимогу форми Ф № 149-17, згідно якої сума податкового боргу ОСОБА_1 становить 25000,00 грн. (а.с. 42, 122).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 травня 2018 року по справі № 815/1418/18, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позовної заяви Головного управління ДФС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25 000,00 грн. (а.с. 47-51).

При цьому, у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях представником відповідача Головного управління ДФС в Одеській області зазначено, що транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 25 000,00 грн. відповідно до податкового повідомлення-рішення № 106733-13 від 18 червня 2016 року ОСОБА_1 нараховано за 2016 рік.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року запроваджено транспортний податок.

Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Згідно з пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України (у редакції, що діяла у період з 01 січня по 31 грудня 2016 року) об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Положеннями пп. 12.3.2, пп. 12.3.4. п. 12.3 ст. 12 ПК України передбачено, що при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Зміни до пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. ст. 267 ПК України (які діяли у період з 01 січня по 31 грудня 2016 року) внесені Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 року».

Згідно п. 8.3 ст. 8 ПК України до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Підпунктом 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 ПК України встановлено, що до місцевих податків належить податок на майно, одним із елементів якого є транспортний податок.

Відповідно до п. 4 розділу II «Прикінцеві положення» Закону № 909-VІІІ в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Рішенням Одеської міської ради від 21.01.2015 року № 6257-VІ з 01.01.2015 року на території м. Одеси встановлено податок на майно в частині транспортного податку згідно з «Положенням про податок на майно в частині транспортного податку».

Рішенням Одеської міської ради № 257-VII від 03.02.2016 року «Про внесення змін до рішення Одеської міської ради від 21 січня 2015 року № 6257-VI «Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку», (оприлюднено в газеті «Думська площа» (додаток до газети «Одесский вестник») № 6 від 12.02.2016 року), встановлено у 2016 році податок на майно на території м. Одеси на підставі пункту 24 частини першої статті 26, статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», підпункту 19 частини 1 статті 64 Бюджетного кодексу України, пункту 10.2. статті 10, статей 265, 267 Податкового кодексу України, враховуючи зміни, внесені Законом України від 24.12.2015 р. № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році».

Таким чином, оскільки Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 року» не встановлювався новий транспортний податок, а також не змінювалась його ставка, з 01.01.2016 року платниками транспортного податку є власники легкових автомобілів не старше п`яти років, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а тому доводи позивача щодо того, що застосування контролюючим органом положень ст. 267 ПК України з метою оподаткування транспортним податком не може мати місце є необґрунтованими.

Згідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 1 січня 2016 року мінімальна заробітна плата в місячному розмірі становить 1 378 гривень.

Таким чином, об`єктом оподаткування у 2016 році мали бути легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1033500 грн. (1378 грн. * 750) та з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно).

З 19.02.2016 року набрала чинності затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року № 66 Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, яка встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей їх віднесення до об`єктів оподаткування транспортним податком. Методикою передбачено, що Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об`єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

Пунктом 2 вказаної Методики визначено, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 № 403 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 44, ст. 1576), де за ціну нового транспортного засобу (Ц н) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу.

Згідно із пунктом 4 Методики, інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством «Держзовнішінформ» до Мінекономрозвитку.

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (пункт 13 Методики).

Відтак, зі змісту підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України та Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року № 66, вбачається, що повноваження та обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку.

Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відтак, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація про середньоринкову вартість певного автомобіля із врахуванням його марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач та пробігу.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25 квітня 2019 року по справі № 802/2274/16-а, в постанові від 29 березня 2019 року по справі № 826/19980/16, в постанові від 27 грудня 2018 року по справі № 803/1455/16, в постанові від 19 вересня 2018 року по справі № 804/5705/16, в постанові від 19 листопада 2018 року по справі № 808/3386/16.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Так, у відзиві на позовну заяву представником ГУ ДФС в Одеській області зазначено, що автомобіль VOLKSWAGEN, модель TOUAREG, об`єм двигуна 2967, куб. с.м., 2014 року випуску, дата першої реєстрації 26.08.2014 року, належний ОСОБА_1 є об`єктом оподаткування транспортним податком за 2016 рік.

Разом з тим, ані відзив на позовну заяву, ані податкове повідомлення-рішення № 106733-13 від 18 червня 2016 року не містять даних, на підставі яких контролюючим органом встановлено середньоринкову вартість автомобіля ОСОБА_1 у 2016 році.

Ухвалою суду від 29 листопада 2019 року витребувано від Головного управління ДФС в Одеській області інформацію та належним чином завірені копії документів на підставі яких прийнято податкову вимогу форми Ф № 149-17 від 31.01.2017 року, в тому числі докази на підтвердження вручення вказаної вимоги позивачу, належним чином завірений розрахунок грошових зобов`язань, які визначено у вказаній податковій вимозі, відомості отримані від органів внутрішніх справ на підставі яких податковим органом нараховано ОСОБА_1 транспортний податок (листи, витяг з бази даних тощо), а також рішення органу місцевого самоврядування на підставі якого ОСОБА_1 нараховано транспортний податок.

Ухвалою суду від 27 січня 2020 року витребувано від Головного управління ДФС в Одеській області інформацію та належним чином завірені копії документів на підставі яких прийнято податкову вимогу форми Ф № 149-17 від 31.01.2017 року та податкове повідомленнярішення форми Ф № 106733-13 від 18.06.2016 року, в тому числі докази на підтвердження вручення оскаржуваних податкової вимоги та податкового повідомлення-рішення ОСОБА_1 , належним чином завірений розрахунок грошових зобов`язань, які визначено у податковому повідомленні-рішенні, відомості отримані від органів внутрішніх справ на підставі яких податковим органом нараховано ОСОБА_1 транспортний податок (листи, витяг з бази даних тощо), а також рішення органу місцевого самоврядування на підставі якого ОСОБА_1 нараховано транспортний податок.

Ухвалою суду від 26 лютого 2020 року, занесеною до протоколу судового засідання, витребувано від Головного управління ДФС в Одеській області інформацію та належним чином засвідчені копії документів щодо того, за який рік, 2015 чи 2016, ОСОБА_1 виставлено податкове повідомлення-рішення № 106733-13 від 18.06.2016 року, а також інформацію та належним чином засвідчені копії документів на підтвердження отримання від Мінекономрозвитку інформації про середньоринкову вартість автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG, 2014 року випуску, об`єм двигуна 2967, щодо якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 79 відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Разом з тим, на вимогу суду відповідачем, суб`єктом владних повноважень, не було надано жодних належних доказів, на підставі яких контролюючий орган дійшов до висновку про те, що вартість належного ОСОБА_1 автомобілю становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, в тому числі отриманої від Мінекономрозвитку інформації.

При цьому, на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку відсутні відомості щодо того, що належний ОСОБА_1 автомобіль VOLKSWAGEN, модель TOUAREG, об`єм двигуна 2967 куб. с.м., 2014 року випуску є об`єктом оподаткування у 2016 році.

Суд не приймає до уваги надану відповідачем роздруківку у формі таблиці, оскільки з надано таблиці не можливо встановити ким її було складено та звідки роздруковано. При цьому, надана таблиця не містить даних про середньоринкову вартість автомобіля позивача, оскільки в ній міститься лише РНОКПП, прізвище, ім`я по батькові, адреса позивача та дані автомобіля (марка, номерний знак, рік випуску, дата реєстрації). Будь-якої інформації щодо середньоринкової вартості автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG, 2014 року випуску, об`єм двигуна 2967, щодо якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, надана таблиця не містить (а.с. 171).

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, ГУ ДФС в Одеській області як суб`єкт владних повноважень не доведено правомірності нарахування ОСОБА_1 грошового зобов`язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 25 000,00 грн.

Крім того, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 травня 2018 року по справі № 815/1418/18, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позовної заяви Головного управління ДФС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25 000,00 грн. (а.с. 47-51).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 травня 2018 року по справі № 815/1418/18 встановлено, що належний ОСОБА_1 транспортний засіб VOLKSWAGEN TOUAREG, загальний легковий, універсал-В, номер шасі НОМЕР_1 , 2014 року випуску, об`єм двигуна 2967, вартістю 798 000 грн., що є менше ніж 750 розмірів мінімальної заробітної плати (1 033 500,00 грн.), встановленої законом на 1 січня, не є об`єктом оподаткування, а тому у неї відсутній обов`язок сплачувати транспортний податок, у зв`язку з чим безпідставно визначено суму податкового зобов`язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб у сумі 25 000,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області № 106733-13 від 18 червня 2016 року є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Таким чином, оскільки податкове повідомлення рішення № 106733-13 від 18 червня 2016 року, підлягає скасуванню, то, відповідно, підлягає скасуванню і податкова вимога Головного управління ДФС в Одеській області форми Ф № 149-17 від 31 січня 2017 року.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах позовних вимог на підставі наданих доказів, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При розподілі судових витрат суд враховує, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1536,80 грн., відповідно до квитанції № 0.0..1 від 13.11.2019 року та квитанції № 5110534 від 26.11.2019 року (а.с. 3, 40).

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, з Головного управління ДФС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1536,80 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 90, 132, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДФС в Одеській області (, адреса місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправними та скасування податкового повідомленнярішення, податкової вимоги, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області № 106733-13 від 18 червня 2016 року.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС в Одеській області форми Ф № 149-17 від 31 січня 2017 року.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області (, адреса місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, буд. 5) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1536,80 грн. (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням особливостей, встановлених п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України, п. 15.5 Розділу VII Перехідних Положень КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 10 липня 2020 року.

Суддя О.А. Левчук

.