Справа № 320/2667/20
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2020-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № П/320/2667/20 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Брагіна О.Є., Суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Бужак Н.П., Костюк Л.О.,

при секретарі Горяіновій Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні без участі сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року про повернення позовної заяви в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року повернуто позовну заяву позивачці.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та направити справу на продовження розгляду.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, не перешкоджає слуханню справи.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржувану ухвалу скасувати, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просила:

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення остаточного розрахунку грошового забезпечення позивачки при звільненні з військової служби на день виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення;

- стягнути з відповідача компенсацію за затримку повного розрахунку при звільненні за період з 01.11.2019 року по 22.12.2019 року в сумі 18 777,20 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 року позовну заяву залишено без руху.

Так, в ухвалі про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 , судом зазначено про необхідність усунення недоліків, а саме:

1) подання позовної заяви у кількості екземплярів, що відповідає кількості учасників справи із зазначенням у ній: відповідача (в/ч чи Міністерство оборони); викладення обставин, якими обґрунтовуються заявлені вимоги з посиланням на докази, якими ці обставини підтверджуються, зокрема, але не виключно, що відповідач є розпорядником грошових коштів для здійснення компенсаційних виплат за затримку повного розрахунку при звільненні; порядку звільнення з військової служби позивачки та дії, які були вчинені позивачкою для одержання компенсації за затримку повного розрахунку при звільненні; зазначення загального розміру виплат на виплату яких претендує заявниця у розрізі кожного виду та розміру грошового забезпечення, який було одержано позивачкою за спірний період, тобто з 01.11.2019 по 22.12.2019 у розрізі кожного виду визначення їх розміру та представленням суду відповідних доказів, якими підтверджені суми нарахованих та одержаних виплат (довідки з в/ч; копії відомості; копії витягу про рух коштів банківської картки тощо); конкретизації розрахункового періоду, тобто періоду із включенням святкових та вихідних, днів відпустки та тимчасової непрацездатності позивачки, за який необхідно здійснити нарахування та виплату спірних сум; зазначення алгоритму розрахунку суми компенсації; розміру посадового (місячного) окладу (тарифної ставки), установленого позивачці на момент нарахування компенсаційних виплат та надбавок та доплат до посадового окладу, які одержувала заявниця за останні 3 роки до звільнення.

2) сплатити судовий збір у розмірі 1681,60 грн.

15.04.2020 року, на виконання вимог вищезазначеної ухвали, ОСОБА_1 подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, з додатками до неї (а.с.13-37).

Також, у вказаній заяві позивач просила відстрочити сплату судового збору за подання позовної заяви.

За результатом дослідження поданої заяви та документів, суд першої інстанції констатував неповне виконання вимог судового рішення, яке набуло законної сили, зокрема не були надані: позовна заява із визначенням конкретного відповідача в/ч чи Міністерство оборони України; підстави для зазначення в/ч, яка не є розпорядником грошових коштів для виплати відповідної компенсації заявниці; порядку звільнення з військової служби та дії, які були вчинені заявницею для отримання компенсаційних виплат; зазначення загального розміру виплат, на які претендує ОСОБА_1 та у розрізі помісячних виплат; надання доказів про одержані суми грошових виплат за період з 01.11.2019 по 22.12.2019 з представленням доказів тощо.

Приймаючи рішення про повернення позовної заяви судом першої інстанції не зазначено підстав для повернення позовної заяви, відповідно до норм адміністративного судочинства, натомість відмовлено у клопотаннях про витребування доказів по справі та про відстрочення сплати судового збору.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з такою позицією суду першої інстанції, а саме щодо повернення позовної заяви з огляду на наступне.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачка - ОСОБА_1 проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та має статус учасника бойових дій. Зазначене підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 , копія якого додана позивачкою до позовної заяви та міститься в матеріалах справи.

Між тим, суд першої інстанції зазначив в ухвалі про повернення позовної заяви, що п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», право на звільнення від сплати судового збору надано учасникам бойових дій виключно у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав, тобто прав як учасника бойових дій.

Судом першої інстанції зазначено, що в даному випадку, позивачка звернулася в порядку оскарження бездіяльності відповідача в межах Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто як військовослужбовець, а не в порядку захисту права учасника бойових дій, згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а тому на неї пільга щодо сплати судового збору не розповсюджується.

Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки позивачка не включена до числа осіб, звільнених від сплати судового збору при подачі позову, зокрема, до адміністративного суду, що прямо передбачено Законом України «Про судовий збір», а тому є його платником на загальних підставах.

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_1 не відноситься до осіб звільнених від сплати судового збору, відповідно до п. 13 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Так, п. 13 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» регламентовано, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

З огляду на вказану правову норму, колегія суддів доходить висновку, що вона не містить обмежень або застережень щодо звільнення учасника бойових дій лише у випадку коли останній звертається до суду в порядку захисту свого права саме як учасник бойових дій.

Отже, висновки суду нівелюють особливість статусу учасників бойових дій та пільги, які їм надані на законодавчому рівні, а також призводять до дискримінації між особами, які мають такий статус.

Зазначені обставини свідчать про те, що особи, які мають статус учасника бойових дій звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях незважаючи на предмет спору, але з обов`язковим статусом позивача в такій справі.

Крім того, як вже зазначалося, на виконання вимог ухвали Київського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 року про залишення без руху позовної заяви, 15.04.2020 від ОСОБА_1 найшла заява з додатками до неї про усунення недоліків позовної заяви.

Дослідивши зазначену заяву, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що позивачем надано суду першої інстанції усі необхідні документи для розгляду позовної заяви по суті.

Щодо підстав на які посилається суд першої інстанції, як на підстави неусунення недоліків позовної заяви позивачем та як наслідок повернення позовної заяви, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, даний адміністративний позов подано з додержанням вимог, передбачених КАС України і він підлягає розгляду, а у разі якщо суду не зрозумілі окремі частини адміністративного позову, то він може встановити (уточнити) під час розгляду справи або у судовому засіданні.

Крім того, витребувані в ухвалі Київського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 року про залишено без руху позовної заяви докази по справі мають бути витребувані самостійно судом, в порядку ст.80 КАС України, а їх ненадання позивачем не може бути підставою для повернення позовної заяви, яка подана ОСОБА_1 , відповідно до ст.ст. 160-161 КАС України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що створення штучних перешкод судом першої інстанції для позивача стосовно її доступу до правосуддя в даній адміністративній справі для захисту своїх прав, свобод та інтересів є порушенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, враховуючи вищезазначені правові положення та обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що у суду першої інстанції були відсутні законні підстави для залишення даної позовної заяви без руху.
На підставі викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що право на доступ до правосуддя випливає із принципу міжнародного права, який забороняє відмову у правосудді, та є одним з найважливіших елементів права на судовий захист.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу суду.

З урахуванням вищезазначених правових норм та обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції прийнято рішення з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про відкриття провадження у справі. У зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу судді суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження та продовження її розгляду.

Керуючись ст.ст. 169, 242, 308, 310, 315, 320, 321, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року про повернення позовної заяви скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Н.П. Бужак

Л.О. Костюк

Повний текст виготовлено 13.07.2020 року