Справа № 240/8870/20
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

09 липня 2020 року м. Житомир справа № 240/8870/20

категорія 112030300

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Майстренко Н.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , у якій вона просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо нарахування та виплати їй додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, проживаючому в зоні гарантованого добровільного відселення, відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.07.2014 по 02.08.2014;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити їй перерахунок та виплату за період з 01.07.2014 по 02.08.2014 доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, проживаючому в зоні гарантованого добровільного відселення, передбачену ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у розмірі трьох мінімальних заробітних плат, встановлених Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" щомісячно з урахуванням раніше виплачених сум; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" щомісячно з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 17.06.2020 позовну заяву залишено без руху, а позивачу надано строк для подання до суду заяви про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

На виконання вимог ухвали суду позивачем надано суду клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

У клопотанні про поновлення процесуального строку позивач зазначила, що з огляду на позицію Конституційного Суду України, що міститься в рішеннях № 8-рп/2013 і № 9-рп/2013, а також на підставі аналізу положення щодо строків звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з положенням частини другої статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" Верховний Суд в справі №646/6250/17 дійшов висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом. Отже, позивач вважає, що системний аналіз наведеної правової норми та висновки Верховного Суду дозволяють дійти висновку, що адміністративний суд не може застосовувати шестимісячний строк звернення до адміністративного суду як підставу відмови у задоволенні позову у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою компенсаторної складової доходу, та у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою доходу як складової конституційного права на соціальний захист, до якого належить, зокрема, й пенсія. Також звертає увагу суду на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №646/6250/17 (адміністративне провадження №К/9901/2128/18).

Розглянувши зазначене клопотання, суд встановив наступне.

Частинами 1, 2 статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, після їх завершення. Якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Встановлений ст. 122 КАС України строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З аналізу зазначених норм вбачається, що процесуальне законодавство пов`язує початок перебігу строку на звернення до адміністративного суду з моментом, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому, поважними причинами пропуску строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. День, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Позивачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про те, що вона не мала змоги звернутись до суду з 2014 року з позовом про визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання його провести донарахування та виплату за період з 01.07.2014 по 02.08.2014 додаткової пенсії та доплати до неї відповідно до статей 39, 51 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Відтак, позивачем не виконані вимоги ухвали про залишення позову без руху щодо обґрунтування підстав пропущення строків, передбачених ст. 122 КАС України.

Посилання у заяві про поновлення строку звернення до суду на те, що суд не може застосовувати шестимісячний строк звернення до суду як підставу для відмови у задоволенні позову у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою доходу як складової конституційного права на соціальний захист, до якого належить зокрема, й пенсія, є безпідставними, оскільки при визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Отже, за наведених обставин та з огляду на ненадання позивачем будь-яких належних доказів на підтвердження поважності причини пропуску строку звернення до суду, викладені позивачем обставини у заяві про поновлення строку звернення до суду не можуть бути визнані поважними, оскільки такі причини не носять ознак об`єктивності та непереборності безпосередньо для позивача, а реалізація останнім права на судовий захист невід`ємно пов`язана зі строками, в межах яких позивач може звернутися до суду за захистом свого права.

Правову позицію, викладену в судовому рішенні Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №646/6250/17, на яку посилається позивач, не можна застосовувати до даної справи, оскільки зазначене судове рішення постановлене за наслідками інших фактичних обставин справи щодо припинення виплати пенсії.

Звертаючись з заявою про поновлення пропущеного строку звернення до суду позивач не врахувала, що оскільки пенсія отримувалась нею щомісячно, про порушення свого права вона мала дізнатися, не отримавши такого забезпечення у належному розмірі за період з 01.07.2014 по 02.08.2014, а перебіг строку звернення до суду з вимогами про її виплату у певному розмірі за кожен конкретний місяць розпочинається у цьому місяці. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.08.2019 у справі №813/5002/17.

Судом також враховується, що в аспекті викладених обґрунтувань щодо наявності підстав для поновлення пропущеного строку, його порушення було занадто тривалим, хоча об`єктивно для позивача були створені обставини, які дозволяли забезпечити можливість вчасно поставити перед судом питання щодо оцінки правомірності дій відповідача. Оскільки позивачем протягом майже шести років не був реалізований процесуальний інтерес щодо судового захисту своїх прав, суд не встановив жодних об`єктивних та непереборних обставин, які унеможливлювали б для позивача більш логічне у питанні строків звернення з позовом до суду.

Підсумовуючи викладене, слід зазначити, що намір захистити у судовому порядку порушені права має реалізовуватись у чіткій відповідності до вимог закону і має бути наслідком добросовісних дій як суду, так і всіх учасників процесу. Позивачу було чітко роз`яснено недоліки поданого позову та способи їх усунення, які певною мірою залишились без належного реагування зі сторони позивача.

Отже, перевіривши і дослідивши поданий позов на предмет дотримання статей 160, 161 КАС України, суд дійшов до висновку, що у строк, встановлений судом, позивач вимог ухвали суду від 17.06.2020 про залишення позовної заяви без руху не виконала, оскільки не зазначила причин, які об`єктивно їй перешкоджали вчасно звернутись до суду або робили таке звернення неможливим.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, позовна заява повертається позивачеві.

Оскільки недоліки позовної заяви, залишеної без руху, не усунуто позивачем у строк, встановлений судом, то суд дійшов висновку про повернення позовної заяви, що не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду у порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду, у строк та в порядку, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Встановлений строк на апеляційне оскарження відповідно до п. 3 Розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя Н.М. Майстренко