Справа № 280/2639/20
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року Справа № 280/2639/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району (69068, м. Запоріжжя, вул. Чарівна, 16, )

про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась із позовною заявою до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району в наданні державної допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 ;

зобов`язати Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району призначити ОСОБА_1 , допомогу при народженні дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачену ст. 10 Закону України Про державну допомогу сім`ям з дітьми.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була народжена на непідконтрольній українській владі території у м. Макіївка Донецької області. Вказує, що 15 жовтня 2019 року позивач разом з дитиною була взята на облік та отримала статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджено відповідними довідками від 15.10.2019 року № 2302- та № 2302-. Позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення допомоги при народження дитини. Однак, відповідач листом від 12 грудня 2019 року повідомив про відмову у призначенні допомоги при народженні дитини. Вважає відмову відповідача у призначенні допомоги при народженні дитини протиправною, такою що порушує чинне законодавство України та просить суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач позов не визнав, надавши свій письмовий відзив 18.05.2020 за вх. №22908. Зазначає, що підставою відмови у призначенні допомоги при народженні дитини ОСОБА_1 було не підтвердження фактичного мешкання матері з дитиною за вказаною у заяві адресою, у зв`язку з тим, що вказаної заявницею адреси у м. Запоріжжі не існує. Також вказує, що на підставі Акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї та листа Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району довідки від 15.10.2019 № 2302- та № 2302- про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скасовано. Таким чином, ані позивач, ані її донька не є на даний час внутрішньо переміщеними особами. Враховуючи викладене, просить суд відмовити у позові.

Ухвалою суду від 27.04.2020 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/2639/20. Призначено судове засідання на 25.05.2020 без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Враховуючи те, що суддя Максименко Л.Я. з 22.06.2020 по 29.06.2020 перебувала у відпустці, рішення в повному обсязі складено та підписано у перший робочий день, 30.06.2020.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянкою України та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 народила доньку ОСОБА_2 , про що свідчить: свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 15 листопада 2019 року.

Згідно довідок від 15.10.2019 №2302- та № 2302- позивач та її донька взяті на облік як внутрішньо переміщені особи з Донецької області, м. Донецьк, фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 .

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 15.10.2019 про виплату допомоги по народженню дитини.

Рішенням від 01.11.2019 № 445295 відмовлено позивачу у призначенні допомоги при народженні дитини з підстав порушення строку звернення за такою допомогою та не підтвердженням фактичного місця проживання матері з дитиною.

Вважаючи протиправною відмову у призначенні допомоги при народженні дитини та з вимогою вчинити певні дії, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Соціальний захист є конституційною гарантією громадян України відповідно до статті 46 Конституції України.

Згідно зі статтею 8 Закону України Про охорону дитинства № 2402-III від 26.04.2001, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини 1 статті 13 цього Закону з метою створення належних матеріальних умов для виховання дітей у сім`ях, держава надає батькам або особам, які їх замінюють, соціальну допомогу, передбачену Законом України від 21 листопада 1992 року № 2811-XII Про державну допомогу сім`ям з дітьми (далі - Закон № 2811-XII) та іншими законами України.

Статтею 3 Закону № 2811-XII визначені види державної допомоги сім`ям з дітьми, зокрема, допомога при народженні дитини.

Така допомога призначається і виплачується органами соціального захисту населення; надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною; покриття витрат на її виплату здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів (статті 4, 5, 10 Закону № 2811-XII), з урахуванням умов, визначених у статті 11 Закону.

За приписами статті 11 Закону № 2811-XII для призначення допомоги при народженні дитини до органу соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Даний перелік документів є вичерпним. Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини; у разі виникнення інших обставин.

Зазначені норми Закону кореспондують положенням п.п. 10,11, 12 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, зотвердженого Постановою КМУ від 27.12.2001 № 1751, згідно яких допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання.

Для призначення допомоги при народженні дитини органу соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, подається: 1) заява одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики; 2) копія свідоцтва про народження дитини (з пред`явленням оригіналу).

Допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Судом встановлено, що позивачка народила дитину - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Макіївка Донецької області.

15.11.2018 позивачкою отримано свідоцтво про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 . За призначенням допомоги вона звернулась до відповідача у жовтні 2019 року.

Суд зауважує, що позивачем вищезазначений строк звернення за призначенням допомоги при народженні дитини пропущений з поважних причин, з огляду на те, що ОСОБА_1 народила дитину в липні 2018 року на тимчасово непідконтрольній території. Оскільки, документи, що видані на непідконтрольній Україні території не визнаються на території України, після переїзду на підконтрольну Україні територію, в листопаді 2018 року позивач отримала свідоцтво про народження дитини та звернулась у межах 12-місячного строку з дня отримання документу про народження до відповідача із заявою про виплату належної їй допомоги при народженні дитини.

Слід зазначити, що соціальний захист є конституційною гарантією громадян України відповідно до ст. 46 Конституції України.

Згідно з частиною 2 статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Таким чином, право позивача на отримання спірної допомоги є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань.

Враховуючи викладене, відмова відповідача у поновленні позивачу виплати допомоги при народженні дитини у зв`язку з пропуском 12 місячного строку звернення з відповідною заявою, за умови що пропуск такого строку відбувся з об`єктивних, незалежних від волі позивача причин, а також враховуючи, що звернення за поновленням виплати допомоги відбулось невідкладно після отримання позивачем статусу внутрішньо переміщеної особи, не можна визнати обгрунтованою.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 07.04.2020 по справах № 226/450/17 та № 554/7523/16-а.

Щодо посилань відповідача на не підтвердження фактичного місця проживання матері з дитиною, суд зазначає наступне.

Так, позивач та її дитина є громадянами України, мають такі ж конституційні права як і інші громадяни України; законодавство України не допускає обмеження прав на соціальний захист, зокрема, права на отримання допомоги при народженні дитини, за ознакою місця проживання, а тому відповідно до Закону України Про державну допомогу сім`ям з дітьми та встановлених у справі обставин, враховуючи інтереси дитини, позивач має право на отримання державної допомоги при народженні дитини.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 25 квітня 2019 року по справі № 226/1056/17, та від 11.09.2019 по справі №220/2054/16-а.

Відповідно до пункту 13 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою КМУ №365 від 08.06.2016, комісія, крім підстав відмови у призначенні (відновленні) соціальної виплати, передбачених законодавством, може відмовити заявникові у призначенні (відновленні) такої виплати в разі його відсутності за фактичним місцем проживання/перебування, зазначеним у заяві про призначення (відновлення) соціальної виплати.

У той же час, підзаконний нормативно-правовий акт не може змінювати в бік звуження права громадян, які встановлені нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Закон № 2811-XII не містить такої підстави для відмови у призначенні допомоги, як відсутність особи за фактичним місцем проживання/перебування.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Варто зазначити, що допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам.

В даному випадку відмова відповідача, в першу чергу, призводить до порушення інтересів дитини.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 02 травня 2018 року у справі № 226/318/17, та від 03.10.2019 по справі № 226/1177/17.

Суд зауважує, що відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, рішення № 445295 від 01.11.2019, яким відмовлено позивачці у призначенні державної допомоги при народженні дитини прийняте всупереч положень законодавства та порушує інтереси особи, зокрема, дитини.

З огляду на викладене, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача є визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району №445295 від 01.11.2019 про відмову у призначенні ОСОБА_1 допомоги по народженню дитини та зобов`язати Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району призначити та виплатити ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини ОСОБА_2 в розмірі, що встановлений ст. 12 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми».

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району (69068, м. Запоріжжя, вул. Чарівна, 16, ) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району №445295 від 01.11.2019 про відмову у призначенні ОСОБА_1 допомоги по народженню дитини.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району призначити та виплатити ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини ОСОБА_2 в розмірі, що встановлений ст. 12 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми».

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 30 червня 2020 року.

Суддя Л.Я. Максименко