Справа № 320/2352/20
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2020-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/2352/20
УХВАЛА

10 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі

судді доповідача Федотова І.В.,

суддів Сорочка Є.О. та Черпіцької Л.Т.,

в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо сплати судового збору у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, наказу про звільнення та поновлення на посад, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області (далі - відповідач), в якому просила:

- визнати протиправними та скасувати розпорядження в.о. голови Білоцерківської районної державної адміністрації від 25.11.2019 № 523 «Про впорядкування структури Білоцерківської районної державної адміністрації» в частині ліквідації управління адміністративних послуг та державної реєстрації Білоцерківської райдержадміністрації (п. 3.4.) та скорочення посад працівників управління (п. 3.4.1.), а також утворення замість управління сектору адміністративних послуг Білоцерківської райдержадміністрації (п. 3.5) та введення посад сектору (п. 3.5.1.);

- визнати протиправним та скасувати п. 12 наказу керівника апарату Білоцерківської районної державної адміністрації від 23.01.2020 № 01-к «Про звільнення в зв`язку зі скороченням», яким було звільнено її 27.01.2020 з посади начальника відділу державної реєстрації-державного реєстратора управління адміністративних послуг та державної реєстрації Білоцерківської районної державної адміністрації у зв`язку зі скороченням цієї посади;

- поновити її на посаді начальника відділу державної реєстрації-державного реєстратора управління адміністративних послуг та державної реєстрації Білоцерківської районної державної адміністрації та стягнути з Білоцерківської районної державної адміністрації на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивачем було подано апеляційну скаргу.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року - скасовано, а справу №320/2352/20 направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На адресу Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, в якій остання просить вирішити питання щодо стягнення на користь позивача з відповідача судового збору та витрат на правничу допомогу сплачених за підготовку та розгляд апеляційної скарги.

Як зазначалося, у своєму клопотанні позивач просить вирішити питання про розподіл судових витрат шляхом ухвалення додаткового рішення після розгляду апеляційної скарги по суті, посилаючись при цьому на статтю 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Питання повернення судового збору регулює Закон України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 (далі - Закон № 3674-VI).

Так, відповідно до частини першої статті 7 Закону № 3674-VI сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); 5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Наведеними та іншими нормами чинного законодавства не передбачено можливості повернення судового збору у разі задоволення судом апеляційної скарги учасника справи на рішення суду першої інстанції та направлення справи на продовження розгляду до суду першої інстанції.

У контексті посилань заявника на статтю 139 КАС, то колегія суддів наголошує на тому, що вказаною статтею врегулювано питання не повернення, а розподілу судового збору.

Посилання позивача на вказану норму розцінюється судом як його прохання ухвалити додаткове рішення з питань судових витрат.

За змістом пункту 3 частини першої статті 252 КАС суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно частини першої статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, питання розподілу судового збору може бути вирішене виключно у разі задоволення чи відмови у задоволенні позову, тобто лише при вирішені спору по суті.

Стаття 139 КАС та інші норми чинного законодавства не передбачають можливості розподілу судового збору відразу після вирішення апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з процесуальних питань, прийнятих до вирішення спору по суті.

Враховуючи викладене, оскільки у даному випадку Шостим апеляційним адміністративним судом було розглянуто апеляційну скаргу позивача на процесуальне рішення суду першої інстанції та при цьому не вирішувалося спору по суті, то підстави для здійснення розподілу судових витрат згідно статті 139 КАС та прийняття з цього питання додаткового судового рішення згідно статті 252 КАС наразі відсутні.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні поданої позивачем заяви.

Керуючись статтями 34, 132, 254 КАС, статтею 7 Закону № 3674-VI, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Суддя-доповідач:

Судді: