Справа № 200/13543/19-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2020-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року справа №200/13543/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Казначеєва Е.Г.

за участю секретаря судового засідання Кобець О.А.

за участю сторін по справі:

позивач: не з`явився

відповідач: Сенников А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС України у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного (суддя Аляб`єв І.Г.) від 10 лютого 2020 року (повний текст складено 20 лютого 2020 року у м.Слов`янськ) у справі №200/13543/19-а за позовом Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС України у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення форми «Ш» від 28 травня 2019 року № на суму 4938,82 грн..

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року позов задоволено, скасовано податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 28 травня 2019 року № на суму 4938,82 грн..

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач вважає, що спірне рішення було прийнято ним у відповідності до вимог ст.126 Податкового кодексу України за фактом порушення позивачем вимог п. 57.1 ст. 57 та п.257.5 ст.257 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати самостійно узгодженої суми грошового зобов`язання зі сплати рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 2 квартал 2015р..

Позивач, у судове засідання не прибув, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що відповідачем було проведено камеральну перевірку своєчасності сплати узгодженого податкового (грошового) зобов`язання з рентної плати за коригування надрами для видобування корисних копалин Державного підприємства «Шахтоуправління Південнодонбаське №1» за ІІ квартал 2015 року, за результатами якої складений акт від 11 травня 2019 року № 336/05-99-49-08/34032208 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 28 травня 2019 року № , яким до позивача на підставі ст.126 Податкового кодексу України застосовано штрафні санкції у розмірі 20% в сумі 4938,82 грн. за затримку на 1356, 1352, 1346, 1343, 1337, 1328 календарних днів сплати грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин в сумі 24694,10 грн.

Підставою для прийняття спірного рішення послужив висновок податкового органу про порушення позивачем вимог п. 57.1 ст. 57 та п.257.5 ст.257 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати самостійно узгодженої суми грошового зобов`язання зі сплати рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 2 квартал 2015р. граничним терміном сплати 19.08.2015р.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.39. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України надано визначення грошовому зобов`язанню платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За приписами пункту 54.1. статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

У відповідності до пункту 114.1 статті 114 Податкового кодексу України граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Згідно пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації,звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеноїпунктом 133.4статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

У відповідності до вимог п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: 49.18.1. календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; 49.18.2. календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя); 49.18.3. календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Відповідно до пункту 257.1 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу.

Пунктом 257.5 Податкового кодексу України передбачено, що сума податкових зобов`язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що приймаючи 28.05.2019р. рішення № про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату узгодженої суми грошового зобов`язання зі сплати рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 2 квартал 2015р. граничним терміном сплати 19.08.2015р., відповідачем було порушено строки давності, встановлені статтею 102 Податкового кодексу України.

Верховний суд у постанові від 10 травня 2018 року по справі №820/3544/17 також дійшов висновку про те, що нарахування податковим органом штрафних санкцій має відбуватись з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 Податкового кодексу України.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем було порушено встановлені строки для застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 2 квартал 2015р., а тому правомірно скасовано спірне рішення.

Суд апеляційної інстанції також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини (далі - Суд), викладену, зокрема, в рішенні від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" (заяви N 23759/03 та N 37943/06), де Суд визначив концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу "якості закону". В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто, норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС України у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного від 10 лютого 2020 року у справі №200/13543/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного від 10 лютого 2020 року у справі №200/13543/19-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 14 липня 2020 року.

Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 14 липня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 14 липня 2020 року та підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Головуючий: Т. Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

Е. Г. Казначеєв