Справа № 641/3545/20
Суддя: Колодяжна І. М.
Дата ухвалення: 2020-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-а/641/71/2020 Справа №641/3545/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2020 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі :

головуючого - судді Колодяжної І.М.

за участю секретаря судового засідання - Гішян А.В.

справа №641/3545/20

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області 1 батальйону , 2 роти - Матрохіна Владислава Віталійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить :

-постанову серія ЕАК №2460878 від 29.04.2020 року про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП винесеної ОСОБА_2 інспектором 2 роти і батальйону УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення, відповідно до ч.1 п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обгрунтування позову зазначив, що 04.05.2020 року позивачем засобами поштового зв,язку отримана копія оскаржуваної постанови , згідно тексту постанови йому стало відомо , що відносно позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн за ст. 126 ч. 1 КУпАП. Позивач з постановою та його висновками не згоден . Так, 29.04.2020 року близько 14:30 год. відбулося спілкування з інспекторами патрульної поліції в Харківській області, які не надали свої посвідчення та не назвали свого прізвища під час звернення до нього, основною метою якого імовірно було виявлення водіїв у стані сп`яніння. У зв`язку з тим, що позивач не вживає жодних алкогольних речовин, тому це стало підставою надуманих з боку інспектора нібито порушень правил дорожнього руху.Інспектора поводили себе некоректно та зухвало, що стало підставою звернення з відповідною скаргою на службу «102» на екіпаж патрульних поліцейських.У зв`язку з вищенаведеним є підозра, що як засіб помсти з боку інспекторів, останні незаконно використали його особисті персональні данні та склали неправомірну постанову відносно позивача.Позивач жодним чином не порушував Правила дорожнього руху України, більш того не керував транспортним засобом у територіальному проміжку просп.. Героїв Сталінграду, 199.Фактично 29.04.2020 року інспектор поліції на грунті раптово-виниклих неприязних стосунків у зв`язку з непорозумінням, що відбулося під час спілкування, імовірно на національних чинниках, керуючись раптово-виниклим умислом спрямованим на настання для ОСОБА_1 несприятливих юридичних наслідків, усвідомлюючи свою безкарність, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, заволодівши його персональними даними з існуючих баз МВС, так як жодних документів позивачем не було надано інспектору, маючи мету помсти склав за його відсутності постанову в яку вніс недостовірну інформацію про неіснуючі порушення правил дорожнього руху з боку позивача, про надуману технічну несправність та нібито відсутність полісу обов,язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів , який був в наявності у позивача. Більш того в підтвердження того, що постанова винесена не у спосіб визначений законом, свідчить відсутність підпису позивача на бланку постанови, тим самим сама постанова була прийнята за його відсутністю, без будь-якого розгляду справи.Сама постанова свідчить, про відсутність будь-яких доказів по справі та в порушення вимог ст. 283 КУпАП у графі № «9» - не має в наявності жодного додатку у якості доказу по справі. Також сама постанова не містить відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу, що також не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. Відповідач, складаючи Постанову по справі про адміністративне правопорушення, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства, а тому позивач вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

15 травня 2020 року ухвалою судді позовну заяву залишено без руху.

02 червня 2020 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

01 липня 2020 року до суду відповідачем надано відзив, в якому він зазначив, що 29.04.2020 під час несення служби у м. Харкові в районі просп. Героїв Сталінграду 199 було виявлено порушення правил дорожнього руху водієм транспортного засобу Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням позивача , який керував транспортним засобом , у якого під час руху не горів задній правий стоп сигнал , що стало підставою для зупинки транспортного засобу. У органів Національної поліції України є право перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційні документи на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи. А доводити законність зупинки поліцейський не зобов`язаний. Позивач на вимогу відповідача надав посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб. А щодо полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів позивач відмовився його показувати. Відповідач самостійно здійснив пошук чинних договорів цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на сайті http://www.mtsbn.ua/ua. Станом на 29.04.2020 чинних договорів страхування цивільно-правової відповідальності на автомобіль з д.н.з. НОМЕР_1 не знайдено. Відповідач зазначив, , що саме по собі не пред`явлення позивачем повного переліку документів, зазначених в п. 2.1.а ПДР України, у тому числі полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів утворює самостійний склад адміністративного правопорушення. Навіть наявність укладеного договору страхування цивільної відповідальності не звільняє водія від обов`язку пред`явити працівнику поліції для перевірки поліс обов`язкового страхування. Враховуючи те, що позивачем було вчинено два адміністративні правопорушення, розгляд справ які віднесено до компетенції відповідача , врахувавши характер вчиненого позивачем правопорушення відповідачем було прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за відсутність страхового полісу відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП та в подальшому винесено оскаржувану постанову серії ЕАК №2460878 від 29.04.2020.Крім того відповідач зазначив, що до відзиву в якості доказу додається диск з відеозаписами. На одному із відео видно, як автомобіль позивача рухається по дорозі, при цьому задній правий стоп сигнал під час гальмування не горить. Також на диску міститься відеозапис зроблений на місці зупинки на нагрудний реєстратор, з якого видно що позивач пред`явив посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а страховий поліс надати відмовився. Також з відеозапису вбачається, що позивач знав про те, що його буде притягнуто до адміністративної відповідальності та винесено постанову, проте очікувати він не захотів, більш того на відео зафіксовано його відмову від отримання копії оскаржуваної постанови. Оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК №2460878 від 29.04.2020 винесена па підставі зібраних доказів, відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та не містить підстав для її скасування.

01 липня 2020 року до суду позивачем надана відповідь на відзив , в якому він зазначив, що в порушення ч. 2 ст. 99 КАС України відповідач подав копію електронного доказу , не зазначив про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу та відсутнє засвідчення електронним цифровим підписом.Сама постанова свідчить про відсутність будь-яких доказів по справі

Суд, перевіривши матеріали справи,прийшов до наступного .

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2460878 від 29.04.2020 року, винесеної інспектором Управління патрульної поліції в Харківській області Матрохіним В.В. , позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

У постанові серії ЕАК №2460878 від 24.09.2020 року відповідачем було зазначено, як підставу зупинки транспортного засобу - позивача , у м. Харків, по пр. Героїв Сталінграда , що під час руху у транспортного засобу позивача не горів задній стоп сигнал.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частини 3 статті 254 КУпАП, протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно частини 2 4 статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Законом України "Про Національну поліцію" та "Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі" (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395, передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеорегістратори.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 (далі -Інструкція № 1395), визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р.І Інструкції № 1395).

Згідно пункту 4 р. І Інструкції № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого, зокрема, частиною 1 статті 126 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 та 2 р.III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частина статті 126, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Аналіз вищезазначених норм свідчить, що посадова особа Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, зокрема, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, розглядати справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, без складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно частини 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того, відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачем, на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, до суду надано відеозапис з місця події.

Однак, в порушення частини 3 статті 283 КУпАП, оскаржувана постанова не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення, відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення, не вказано інших доказів вчинення правопорушення. За викладених обставин, тобто за відсутності в оскаржуваній постанові посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем відеофайл не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

За правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 24.01.2019 року по справі № 592/5576/17 (К/9901/33984/18), у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, надана відповідачем копія відеозапису не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що надана копія відеозапису є неналежним та недопустимим доказом у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність настає в разі керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка")

Згідно п. 2.4 "а" ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Підпунктом 2.1 "ґ" ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення) .

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Право для витребування полісу відповідним підрозділом Національної поліції у водія транспортного засобу виникає за наявності двох виключних випадків, передбачених Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а саме: при складанні протоколу щодо порушень правил дорожнього руху; при оформленні дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, вимозі працівника поліції щодо пред`явлення для перевірки поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів обов`язково має передувати порушення водієм ПДР, а саме скоєння дорожньо-транспортної пригоди або інші підстави, передбачені вищезазначеною статтею Закону.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 в адміністративній справі № 686/11314/17, яка в силу приписів ст. 242 КАС України є обов`язковою для суду.

Окрім того, у даному випадку були відсутні законні підстави для зупинки транспортного засобу позивача, а тому в нього не виникало обов`язку пред`явити інспектору страховий поліс, який був ним оформлений та дійсний станом на момент виникнення спірних правовідносин, що підтверджується матеріалами справи.

При цьому, посилання відповідача в оскаржуваній постанові на те, що на транспортному засобі позивача не горів задній стоп сигнал , не знайшли підтвердження наявними в матеріалах справи доказами, вказує на неправильне застосування і тлумачення відповідачем ПДР України .

Суд зазначає, що відповідачем не надано доказів на підтвердження складання протоколу щодо порушення правил дорожнього руху, або оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, що згідно вимог визначених у п. 21.2 Закону № 1961- IV надає право витребування страхового полісу підрозділом Національної поліції.

Інших доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та правомірність прийнятої постанови, суду не надано.

Відповідно до ч. 3. п.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

При цьому, у рішенні ЄСПЛ від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довів.

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

Разом з тим, враховуючи правову позицію, викладену 18.03.2020 року в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №543/775/17, у зв`язку з задоволенням позову, з УПП в Харківській області ДПП підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Стягуючи судові витрати з УПП в Харківській області ДПП, суд виходить з положень ч.1 ст. 139 КАС України, відповідно до якої при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 122 КУпАП, ст. ст. 6, 8,9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області 1 батальйону , 2 роти - Матрохіна Владислава Віталійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити .

Скасувати постанову, винесену інспектором батальйону №1 роти №2 УПП в Харківській області Матрохіним Владиславом Віталійовичем , про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №2460878 від 29.04..2020 року, на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП України, справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, службова особа якого виступала відповідачем у справі Департаменту патрульної поліції (, адреса місцезнаходження юридичної особи: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3), структурним підрозділом якого є Управління патрульної поліції у Харківській області, на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду у встановленому порядку протягом 10 днів з дня його складення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 . .

Відповідач - інспектор 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Матрохін Владислав Віталійович , адреса : м. Харків, вул. Шевченко, 315А,.

Суддя -

Суддя - І. М. Колодяжна