Справа № 520/3710/20
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2020-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2020 р. Справа № 520/3710/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 16.04.20 року по справі № 520/3710/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту ГУПФУ в Харківській області, відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у виплаті лише 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 з 01.01.2018 та лише 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 з 01.01.2019;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 з 01.01.2018, здійснивши виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 однією сумою без урахування постанови КМУ № 649 від 22.08.2018;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацією за несвоєчасну виплату пенсії з 01.01.2018 згідно з постановою КМУ №159 від 21.02.2001 без урахування постанови КМУ № 649 від 22.08.2018;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог пояснив, що порушення свого права на виплату йому пенсії в належному розмірі вбачає в протиправних діях відповідача, які полягають у виплаті лише 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року з 01.01.2018 року, та 75% підвищення з 01.01.2019.

Вказав, що право позивача на отримання перерахованого розміру пенсії з 01.01.2018 визначається безпосередньо Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ, а відтак, підпадає під дію ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Позивач мав «законні сподівання» отримати пенсію у збільшеному розмірі після її перерахунку, отже, обмеження щодо строків і розмірів виплати сум доплати (підвищення) до пенсії (50% підвищення з 01.01.2018 по 31.12.2018, та 75% підвищення з 01.01.2019 по 31.12.2019), передбачені постановою Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 № 103, не можуть бути застосовані. Також зазначив, що право на виплату пенсії у визначених під час перерахунку з 01.01.2018 розмірах він набув до прийняття постанови Кабінету Міністрів України «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» № 649 від 22.08.2018, що з урахуванням принципу неможливості зворотної дії у часі нормативно-правового акту є підставою для не застосування вказаної постанови до спірних правовідносин.

З посиланням на Закон України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та постанову Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, вважає, що має право на виплату компенсації за несвоєчасну виплату пенсії з 01.01.2018 без урахування постанови Кабінету Міністрів України «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» № 649 від 22.08.2018.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2020 по справі № 520/3710/2020, прийнятим в порядку письмового провадження, адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, площа Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., ) зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за рахунок виплати з 05.03.2019 року по 04.09.2019 року 75% відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) пенсію з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року з 05.03.2019 року по 04.09.2019 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судовий збір у сумі 840,80 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2020 по справі № 520/3710/2020 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог, постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що дії відповідача щодо застосування обмеження виплати підвищення до пенсії ОСОБА_1 є протиправними з моменту запровадження такого обмеження з 01.01.2018, а не з дати набрання законної сили рішенням суду про визнання нечинними пунктів 1 і 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 № 103, як помилково вважав суд першої інстанції. Вказав, що право позивача на отримання перерахованого розміру пенсії з 01.01.2018 визначається безпосередньо Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ, а відтак, підпадає під дію ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Враховуючи, що позивач мав «законні сподівання» отримати пенсію у збільшеному розмірі після її перерахунку, обмеження щодо строків і розмірів виплати сум доплати (підвищення) до пенсії (50% підвищення з 01.01.2018 по 31.12.2018, та 75% підвищення з 01.01.2019 по 31.12.2019), передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, не можуть бути застосовані. Оскільки сума перерахованої пенсії підпадає під поняття «існуюче майно» у розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважає, що ця сума повинна бути виплачена позивачу одним платежем. При цьому, постанова Кабінету Міністрів України № 649 від 22.08.2018, з огляду на час виникнення права на виплату пенсії у визначених розмірах під час перерахунку з 01.01.2018, не може бути застосована до спірних відносин. З вказівкою на положення ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та положення ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», зазначає, що механізм компенсації втрати частини доходів застосовується адміністративним органом безвідносно до події реальної виплати. У зв`язку з чим, оскільки позивачем отримано виплати за пенсією не у повному обсязі внаслідок протиправного діяння відповідача (виплати лише 75% підвищення до пенсії), відсутні правові підстави для звільнення ГУПФУ в Харківській області від виконання обов`язку, передбаченого ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадян втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З 01.01.2018 пенсію позивача перераховано відповідно до ч.4 ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" №2262-XII та постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 №103, з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби, що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" на підставі довідки, виданої уповноваженим органом.

З матеріалів справи вбачається, що проведення перерахунку пенсії позивачу здійснюється за рахунок виплати 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 з 01.01.2018 та 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 з 01.01.2019.

Не погодившись з таким розміром виплати пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом про визнання протиправними дій відповідача, зобов`язання ГУПФУ в Харківській області виплачувати позивачу пенсію з урахуванням 100% суми підвищення до пенсії (нарахованого згідно з постановою № 103) з 01.01.2018, здійснивши доплату однією сумою, а також нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в період з 05.03.2019 по 04.09.2019 протиправно виплачував позивачу лише 75% підвищення перерахованої пенсії, незважаючи на те, що такі обмеження були зняті з 05.03.2019 у зв`язку з набранням законної сили рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва по справі № 826/3858/18.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо виплати ОСОБА_1 лише 50% суми підвищення перерахованої пенсії - в період з 01.01.2018 та лише 75% суми підвищення пенсії - з 01.01.2019 по 04.03.2019, суд першої інстанції виходив з того, що пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 № 103, яким було встановлено такі обмеження, в період з 01.01.2018 по 04.03.2019 був чинним та підлягав обов`язковому виконанню відповідачем. З 04.09.2019 такі обмеження були встановлені постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» № 804 від 14.08.2019, яка була чинною на час виникнення спірних відносин та підлягала застосуванню.

При цьому, за висновком суду першої інстанції, належним виконанням судового рішення в частині перерахунку та виплати пенсії буде як виплата присудженої суми як одним платежем, так і кількома платежами, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання відповідача здійснити виплату перерахованої пенсії однією сумою.

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за несвоєчасну виплату пенсії з 01.10.2011 згідно постанови КМУ №159 від 21.02.2001 без урахування постанови КМУ № 649 від 22.08.2018, суд першої інстанції виходив з її передчасності, оскільки компенсація нараховується лише після виплати доходу. При цьому, за висновком суду першої інстанції, відсутні підстави вважати, що під час виплати компенсації відповідачем буде застосовано постанову Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649, а відтак, задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

В силу п.3 ч.1 ст.116 Конституції України Кабінет Міністрів України забезпечує проведення політики у сферах праці й зайнятості населення, соціального захисту.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" №2262-XII (далі по тексту Закон №2262-XII) визначено, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України (ст. 10 Закону №2262-XII).

Порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393" (далі по тексту - Порядок № 45).

За змістом пунктів 1, 2, 3 Порядку № 45 перерахунок раніше призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону № 2262-ХІІ. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у виплаті лише 50% суми підвищення пенсії з 01.01.2018 та лише 75% суми підвищення пенсії з 01.01.2019, та про зобов`язання ГУПФУ в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 виплачувати ОСОБА_1 пенсію з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 з 01.01.2018, здійснивши виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії однією сумою, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.4 ст.63 Закону № 2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі по тексту постанова КМ України № 103) постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом №2262-XII до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. N 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

У свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (в редакції, чинній на дату проведення перерахунку пенсії позивача, далі по тексту - постанова КМ України №704) затверджено, зокрема, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу; додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу; розміри надбавки за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу.

Пунктом 2 постанови КМ України №103 постановлено проводити виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) з 1 січня 2018 р. у таких розмірах: з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків; з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків; з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Відповідно до ст. 117 Конституції України, Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Колегія суддів зазначає, що постанова КМ України № 103 на час вчинення відповідачем спірних дій (з 01.01.2018 по 04.03.2019) була чинною, не була визнана неконституційною та підлягала застосуванню до спірних правовідносин.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабміну від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45.

Відповідно до ч. 2 ст. 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Згідно з ч. 1 ст. 325 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

З урахуванням викладеного, пункт 2 постанови КМ України №103 втратив чинність з 05 березня 2019 року.

Таким чином, з 05.03.2019 - дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/3858/18 зняті обмеження щодо виплати підвищення до пенсії колишніх військовослужбовців, перерахованої згідно з постановою КМ України № 103.

Водночас, визнання нечинним в подальшому пункту 2 постанови КМ України №103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 по справі № 826/3858/18, яке набрало законної сили 05.03.2019, не може мати наслідком визнання протиправними дій ГУПФУ в Харківській області щодо перерахунку пенсії, які були вчинені відповідачем в період часу дії вказаної норми права (з 01.01.2018 по 04.03.2019).

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, які в своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав не враховувати приписи п. 2 Постанови № 103.

З урахуванням відсутності у ГУПФУ в Харківській області, в силу ст.19 Конституції України, в період з 01.01.2018 по 04.03.2019 іншого законного способу дій, ніж передбачений постановою КМ України № 103, колегія суддів погоджуючись з висновком суду першої інстанції, зазначає, що відповідач, виплачуючи в період з 01.01.2018 по 31.12.2018 - 50% підвищення до пенсії, а з 01.01.2019 по 04.03.2019 75% підвищення до пенсії позивача, перерахованої з 01.01.2018 згідно з постановами КМ України № 103 та № 704, діяв у відповідності до п.2 постанови КМ України № 103 та не порушив вимог ч.4 ст.63 Закону № 2262-ХІІ, оскільки такий спосіб дій був прямо передбачений постановою КМ України № 103.

Щодо доводів позивача про протиправність оскаржуваних дій відповідача як таких, що порушують право позивача на мирне володіння своїм майном, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі «Суханов та Ільченко проти України» (рішення від 26.06.2014, п.35) Європейський Суд з прав людини зазначив, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися ст.1 Першого протоколу. Якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання» якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами.

Колегія суддів звертає увагу, що у спірних відносинах вимоги позивача, станом на час його звернення до суду та розгляду справи, не мали достатнього підґрунтя у національному законодавстві, адже постановою КМ України № 103, яка була чинною до 05.03.2019, прямо передбачено порядок виплати перерахованих пенсій колишнім військовослужбовцям у такий спосіб, як це здійснено відповідачем по справі (виплата 50% підвищення з 01.01.2018 та 75% підвищення з 01.01.2019 по 04.03.2019), а також була відсутня усталена практика національних судів на підтримку аналогічних скарг заявників. З огляду на це, у позивача не було «законних сподівань» на збільшення пенсії, які могли б підпадати під дію ст. 1 Першого протоколу.

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій ГУПФУ в Харківській області за період з 01.01.2018 по 04.03.2019 щодо виплати перерахованої пенсії з обмеженням (з 01 січня 2018 року 50% підвищення, з 01 січня 2019 року по 04 березня 2019 року 75% підвищення), встановленим пунктом 2 постанови КМ України № 103, та зобов`язання ГУПФУ в Харківській області виплатити пенсію за вказаний період без обмежень - 100% перерахованого розміру пенсії.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 16.10.2019 по справі № 2040/6740/18.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що у зв`язку зі скасуванням пункту 2 постанови КМ України № 103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 2826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії скасовано.

Отже, з 05.03.2019 у відповідача відсутні підстави для виплати перерахованої пенсії позивача відповідно до пункту 2 постанови КМ України №103, а відтак, позивач має право на виплату пенсію з урахуванням 100% суми підвищення пенсії з 05.03.2019.

Таким чином, враховуючи зазначене вище рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, яке набуло законної сили 05.03.2019, позивач з цієї дати (05.03.2019) набув право на виплату пенсії у 100% розмірі підвищення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду від 16.08.2019 по справі №160/3586/19, залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 № 804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» (далі по тексту постанова КМ України № 804), яка набула чинності 04.09.2019, було установлено, що виплата пенсій, призначених згідно із Законом №2262-XII до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 1 січня 2018 р. з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови КМ України №704, здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року.

Приписами ч.4 ст.63 Закону №2262-XII визначено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Відповідно до ч.2 ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Однак, фактично вищевказана постанова Кабінету Міністрів України, з урахуванням вже визначеного позивачу з 05.03.2019 права на виплату пенсії у 100% розмірі підвищення пенсії, з 04.09.2019 обмежує розмір гарантованого позивачу пенсійного забезпечення у 2019 р. сумою у 75% підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018, тобто вказаний нормативно - правовий акт Кабінету Міністрів України є таким, що звужує зміст та обсяг існуючих прав позивача на законодавчо встановлений розмір пенсійного забезпечення.

При цьому колегія суддів зазначає, що відповідне право встановлювати умови, порядок та розміри надано Кабінету Міністрів України ч.4 ст.63 Закону №2262-XII виключно при перерахунку пенсії, а в даному випадку питання стосується пенсії позивача, перерахунок якої повинен був зроблений станом на 05.03.2019, тобто, за значний період до ухвалення та набрання чинності постановою КМ України № 804 від 14.08.2019, а отже в даному випадку вказана постанова не може бути застосована до ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про встановлення граничної дати періоду, за який позивачу слід перерахувати та виплатити пенсію в розмірі 100% підвищення 04.09.2019, обґрунтований судом з посиланням на постанову КМ України від 14.08.2019 №804 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян".

З приводу позовних вимог про зобов`язання відповідача виплатити позивачу перераховану пенсію однією сумою, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі ст.55 Закону № 2262-ХІІ нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Таким чином, стаття 55 Закону № 2262-ХІІ, на яку посилається позивач, передбачає виплату недоплаченої пенсії однією сумою лише в тому разі, якщо пенсія належала пенсіонеру, однак, не була отримана ним вчасно з власної вини.

Між тим, ця норма не містять приписів, які б визначали спосіб дій органу Пенсійного фонду щодо виплати суми пенсії, що утворилася з вини органу Пенсійного фонду, зокрема, внаслідок перерахунку за рішенням суду.

Отже, спосіб виконання дій, які має вчинити суб`єкт владних повноважень за рішенням суду, не визначений у спірних відносинах нормативно.

Належним виконанням судового рішення про зобов`язання ГУПФУ в Харківській області перерахувати та виплачувати позивачу пенсію в розмірі 90% грошового забезпечення за період з 01.01.2018 та здійснити виплату пенсії позивачеві без урахування обмежень, встановлених п.2 постанови КМ України № 103, за період з 05.03.2019, буде вважатися як перерахування присудженої суми одним платежем, так і кількома платежами, а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем всієї недоплаченої різниці.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, кількість платежів у межах однієї суми коштів не порушує прав особи на соціальний захист у формі пенсійного забезпечення.

Колегія суддів зауважує, що виплата заборгованості за рішенням суду може бути здійснена однією сумою у разі виконання відповідачем судового рішення у спосіб, передбачений постановою Кабінету Міністрів України № 649 від 22.08.2018 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», однак, сам позивач вважає цю постанову такою, що не підлягає застосуванню до спірних відносин.

Доводи позивача про те, що позивач мав «законні сподівання» на отримання пенсійних виплат з 01.01.2018 у повному обсязі, а тому на них поширюється режим "існуючого майна", на думку колегії суддів, не свідчать про те, що виплата коштів позивачу повинна бути здійснена однією сумою.

Як вже зазначалось вище, майнова вимога може вважатися «законними сподіваннями» у тому разі, якщо вона має достатнє підґрунтя в національному законодавства або у практиці національних судів.

Беручи до уваги, що станом на дату перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018 - пункт 2 постанови КМ України № 103 був чинним і вважався законним, та підлягав застосуванню при виплаті позивачу перерахованої пенсії, колегія суддів зазначає, що вимога позивача набула характеру «законних сподівань» лише після того, як вказана вище норма була скасована в судовому порядку з 05.03.2019.

Слід вказати, що порушення прав позивача шляхом виплати підвищення до пенсії не в повному обсязі з 05.03.2019 відбувалося неодноразово, а кожного місяця під час виплати пенсії. Таким чином, «законні сподівання» позивача полягали не в тому, що йому буде однократно виплачена сума пенсії наперед за певний період, а в тому, що кожного місяця він буде отримувати пенсію з урахуванням повного обсягу підвищення.

Отже, в даному випадку відсутні підстави вважати, що «законні сподівання» позивача підлягають захисту шляхом зобов`язання відповідача здійснити виплату заборгованості однією сумою.

Щодо вимог позивача про зобов`язання ГУПФУ в Харківській області нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, не застосовуючи при цьому положень постанови КМУ № 649 від 22.08.2018 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду", колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі по тексту - Закон № 2050-III) від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з положеннями статті 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі необхідно розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії (частина друга статті 2 Закону № 2050-III).

Статтею 3 Закону № 2050-III передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно з положеннями статті 4 Закону № 2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до статті 6 Закону № 2050-III компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).

Пунктом 2 вказаного Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.

Згідно з пунктом 4 цього Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Системний аналіз даних положень дає змогу дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Враховуючи, що позивачу не був нарахований та виплачений дохід у вигляді перерахованої пенсії, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 134/89/16-а, від 10.02.2020 у справі № 134/87/16-а, від 05.03.2020 у справі №140/1547/19, від 16.04.2020 по справі № 200/11292/19-а.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Підставами для зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (частина перша статті 317 КАС України). Зміна судового рішення може полягати, зокрема, у доповненні або зміні його мотивувальної частини (частина четверта статті 317 КАС України).

Враховуючи, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку в частині відмови в задоволенні позовних вимог, однак, помилково встановив граничну дату перерахунку пенсії ОСОБА_1 04.09.2019, колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2020 по справі № 520/3710/2020 слід змінити, виклавши мотивувальну частину рішення щодо застосування постанови Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 № 804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» в редакції цієї постанови та виключивши з абзаців 4 та 5 резолютивної частини рішення слова «по 04.09.2019 року».

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 326-328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2020 по справі № 520/3710/20 - змінити, виклавши мотивувальну частину рішення щодо застосування постанови Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 № 804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» в редакції цієї постанови та виключивши з абзаців 4 та 5 резолютивної частини рішення слова «по 04.09.2019 року».

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова