Справа № 360/335/20
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2020-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про відмову в задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення

10 липня 2020 року СєвєродонецькСправа № 360/335/20

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шембелян В.С.,

за участю секретаря судового засідання - Полякової В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Головного управління ДПС у Луганській області про роз`яснення судового рішення у справі № 360/335/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла заява Головного управління ДПС у Луганській області про роз`яснення судового рішення у справі № 360/335/20 від 27.02.2020, яким зобов`язано ГУ ДПС у Луганській області здійснити виплату різниці недоотриманої ОСОБА_1 середньомісячної заробітної плати з серпня 2019, виходячи із середньоденної заробітної плати в сумі 531,22 грн. Заявник зазначає, що у резолютивній частині вказаного рішення чітко не зазначено період, за який відповідачу необхідно здійснити перерахунок середньомісячної заробітної плати, виходячи з середньоденної заробітної плати у сумі 531,22 грн, та не вказано розмір виплати.

Відповідно до частини третьої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може розглянути питання роз`яснення судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи та державного виконавця.

Враховуючи положення частини третьої статті 254 КАС України, суд вважає за можливе розглянути заяву про роз`яснення судового рішення без учасників справи.

Судом встановлено, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено. Визнано протиправною відмову Головного управління ДПС у Луганській області щодо не здійснення перерахунку середньомісячної заробітної плати ОСОБА_1 з серпня 2019 року, виходячи із середньоденної заробітної плати у розмірі 531,22 грн (п`ятсот тридцять одна гривня 22 коп). Зобов`язано Головне управління ДПС у Луганській області здійснити перерахунок середньомісячної заробітної плати ОСОБА_1 з серпня 2019 року, виходячи із середньоденної заробітної плати в сумі 531,22 грн (п`ятсот тридцять одна гривня 22 коп). Зобов`язано Головне управління ДПС у Луганській області здійснити виплату різниці недоотриманої ОСОБА_1 середньомісячної заробітної плати з серпня 2019 року, виходячи із середньоденної заробітної плати в сумі 531,22 грн (п`ятсот тридцять одна гривня 22 коп) (а.с. 60-64).

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2020 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року - залишено без задоволення. Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 р. у справі № 360/335/20 - залишено без змін (а.с.95-98).

Підстави та порядок роз`яснення судових рішень в адміністративному судочинстві встановлені статтею 254 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 254 КАС України якщо судове рішення є незрозумілим, за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

За загальними нормами права роз`яснення судом ухваленого ним рішення здійснюється, насамперед, з метою усунення такого недоліку як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню.

Отже, підставою для роз`яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового акта є його неясність, невизначеність. Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення.

Необхідність роз`яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Роз`яснено може бути рішення у разі, якщо без такого роз`яснення його тяжко виконати внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Таким чином, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому зміст рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Відповідно до вимог ст.246 КАС України зміст рішення суду складається з вступної, описової, мотивувальної та резолютивної частини рішення суду.

Підставою звернення відповідача із заявою про роз`яснення судового рішення стало те, що у резолютивній частині рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 чітко не зазначено період, за який відповідачу необхідно здійснити перерахунок середньомісячної заробітної плати, виходячи з середньоденної заробітної плати у сумі 531,22 грн. та не вказано розмір виплати. Однак, як зауважує заявник, у позовних вимогах ОСОБА_1 було чітко визначено період, за який необхідно здійснити перерахунок середньомісячної заробітної плати та виплатити недоотриману заробітну плату, а саме: за серпень 2019 (2 робочі дні), вересень, жовтень, листопад, грудень 2019 за середньоденною заробітною платою, що складає 531,22 грн. та зобов`язати відповідача виплатити заборгованість із заробітної плати за вищевказаний період у розмірі 25 046,43 грн.

У вступній та описовій частині рішення суду першої інстанції зазначено, що в позовній заяві від 17.01.2020 позивачем заявлені такі вимоги:

- визнати протиправною відмову відповідача здійснити перерахунок середньомісячної заробітної плати ОСОБА_1 за серпень 2019 року (2 робочі дні), вересень, жовтень, листопад, грудень 2019 року за середньоденною заробітною платою, що складає 531,22 грн;

- зобов`язати ГУ ДПС у Луганській області здійснити перерахунок середньомісячної заробітної плати ОСОБА_1 за серпень 2019 року (2 робочі дні), вересень, жовтень, листопад, грудень 2019 року та в подальшому за середньоденною заробітною платою, що складає 531,22 грн;

- зобов`язати відповідача виплатити заборгованість із заробітної плати ОСОБА_1 за серпень 2019 року (2 робочі дні), вересень, жовтень, листопад, грудень 2019 року у розмірі 25046,43 грн (а.с.2, 60-64).

Отже вимоги про стягнення заборгованості за період серпень 2019 року грудень 2019 року були заявлені позивачем станом на дату звернення до суду із вказаним позовом -17.01.2020.

В ході розгляду справи відповідач не надавав доказів на підтвердження тих обставин, що він з січня 2020 року нараховує позивачу середній заробіток за середньоденною заробітною платою, що складає 531,22 грн, навпаки заперечував проти задоволення позовних вимог протягом розгляду справи як в суді першої так і апеляційної інстанції.

В мотивувальній частині рішення суду першої інстанції в зазначеній справі встановлено, що позивач працював в Головному управління ДФС у Луганській області на посаді головного державного ревізора - інспектора відділу погашення боргу з фізичних осіб та заборгованості з ЄСВ управління погашення боргу Головного управління ДФС у Луганській області, що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_2 (а.с.13-16).

31.05.2019 позивачем укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського та рядового складу (а.с.8-9). У зв`язку із укладеним позивачем контрактом, наказом Головного управління ДФС у Луганській області від 13.06.2019 №189-0 позивача з 31.05.2019 увільнено від виконання обов`язків головного державного ревізора - інспектора відділу погашення боргу з фізичних осіб та заборгованості з ЄСВ управління погашення боргу Головного управління ДФС у Луганській області із збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку на період з 31.05.2019 до дня закінчення строку укладеного контракту, або до дня фактичного звільнення, відповідно до діючого законодавства (а.с.32).При цьому, середня заробітна плата позивачу була розрахована за останні 2 попередні календарні місяці, а саме березень 2019 року та квітень 2019 року, а середньоденна заробітна плата склала 531,22 грн. Саме з такого розміру середньоденної заробітної плати йому нараховував середній заробіток в Головному управління ДФС у Луганській області за період з травня 2019 року по серпень 2019 року (19 робочих днів).

Також в зазначеному рішенні суд встановив, що на підставі заяви ОСОБА_1 , відповідно до наказу ГУ ДФС у Луганській області від 28.08.2019 № 656-0 позивача звільнено з посади головного державного ревізора - інспектора відділу погашення боргу з фізичних осіб та заборгованості з ЄСВ управління погашення боргу Головного управління ДФС у Луганській області у зв`язку із переведенням для подальшої роботи у ГУ ДПС у Луганській області із виплатою грошової компенсації за невикористані відпустки (а.с.33-34). В свою чергу, на підставі заяви ОСОБА_1 , відповідно до наказу ГУ ДПС у Луганській області від 29.08.2019 № 452-о позивача з 29.08.2019 призначено на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу погашення боргу з фізичних осіб та заборгованості з ЄСВ управління по роботі з податковим боргом Головного управління ДПС у Луганській області в порядку переведення з ГУ ДФС у Луганській області із встановленням посадового окладу у розмірі 5110,00 грн (а.с.35-36). Наказом ГУ ДПС у Луганській області від 29.08.2019 № 453-0 позивача увільнено від виконання обов`язків головного державного ревізора-інспектора відділу погашення боргу з фізичних осіб та заборгованості з ЄСВ управління по роботі з податковим боргом Головного управління ДПС у Луганській області з 29.08.2019 із збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку на період з 29 серпня 2019 року до дня закінчення строку укладеного контракту (а.с.37). При цьому, ГУ ДПС у Луганській області з 29.08.2019 здійснює нарахування середнього заробітку (за 2 робочих дні) позивачу, виходячи з посадового окладу у розмірі 5110 грн, враховуючи розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_2 в сумі 243,33 грн. Листом від 19.12.2019 відповідачем відмовлено у задоволенні скарги позивача із вимогою провести перерахунок його середньомісячної заробітної плати за серпень-листопад 2019 року та в подальшому здійснювати нарахування середньомісячної заробітної плати за середньоденною заробітною платою, що складає 531,22 грн та виплатити недоплачену частину середньомісячної заробітної плати за вказаний період у відповідності до вимог статті 119 КЗпП України. Що стало підставою для звернення до суду із даним позовом (а.с.19).

При вирішенні справи по суті суди керувалися такими вимогами чинного законодавства, про що прямо зазначено в тексті мотивувальної частини зазначеного рішення в цій справі.

Гарантії для працівників на час виконання державних або громадських обов`язків закріплені статтею 119 КЗпП України.

Відповідно до статті 119 КЗпП України на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу" і "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Гарантії, визначені у частині третій цієї статті, зберігаються за працівниками, які під час проходження військової служби отримали поранення (інші ушкодження здоров`я) та перебувають на лікуванні у медичних закладах, а також потрапили у полон або визнані безвісно відсутніми, на строк до дня, наступного за днем їх взяття на військовий облік у районних (міських) військових комісаріатах після їх звільнення з військової служби у разі закінчення ними лікування в медичних закладах незалежно від строку лікування, повернення з полону, появи їх після визнання безвісно відсутніми або до дня оголошення судом їх померлими.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (Порядок №100) у випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Підпунктом ї пункту 1 Порядку №100 визначено, що обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадку залучення працівників до виконання військових обов`язків.

Суд першої інстанції на підставі зазначених вимог законодавства дійшов висновку, що з моменту призову на військову службу, за громадянами України, які були призвані на військову службу зберігаються: місце роботи та середній заробіток на підприємстві, установі, організації, в яких вони працювали на час призову. Матеріалами справи підтверджується, що за позивачем в ГУ ДФС у Луганській області була збережена середньомісячна заробітна плата з 31.05.2019, яка розрахована за останні 2 попередні календарні місяці, а саме березень 2019 року та квітень 2019 року. При цьому, розмір його середньоденної заробітної плати в ГУ ДФС у Луганській області складав 531,22 грн. Оскільки ГУ ДПС у Луганській області в спірних правовідносинах не є новоствореним органом, а має місце реорганізація ГУ ДФС у Луганській області, суд вважає, що ОСОБА_1 має право на гарантію збереження за ним середнього заробітку, який він мав саме у ГУ ДФС у Луганській області внаслідок переведення до ГУ ДПС у Луганській області.

З таким висновком погодився суд апеляційної інстанції, зазначивши, що наказом ГУ ДПС у Луганській області від 29.08.2019 № 452-о позивача призначено на посаду в порядку переведення з ГУ ДФС у Луганській області, що свідчить про те, що за ним збережено місце роботи за весь період служби, а відтак і повинно бути збережено його середній заробіток, який він мав у ДФС у Луганській області.

Таким чином, зміст мотивувальних частин рішень судів першої та апеляційної інстанції в цій справі свідчить про те, що суди з посиланням на вимоги норм чинного законодавства визнали за позивачем право на збереження як місця роботи, так і середнього заробітку, обчисленого згідно з вимогами Порядку №100 із середньоденної заробітної плати в розмірі 531,22 грн, протягом всього періоду військової служби.

За встановлених судами обставин, а саме: нарахування відповідачем з серпня 2019 року позивачу середнього заробітку з менших за належне сум, суди дійшли висновку про необхідність задоволення позовних вимог і захисту порушеного права позивача.

Пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Отже, з мотивувальної та резолютивної частини рішення суду першої інстанції, що набрала законної сили і підлягає обов`язковому виконанню, цілком зрозуміло, що розрахунок середньомісячної заробітної плати позивача відповідачу необхідно було здійснювати згідно з вимогами Порядку №100 протягом всього періоду збереження за ним робочого місця та середнього заробітку у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби, тобто з серпня 2019 року виходячи із середньоденної заробітної плати у розмірі 531,22 грн, а також здійснити виплату різниці недоотриманого позивачем середнього заробітку за весь період нарахування цих сум в меншому за належне розмірі, починаючи з серпня 2019 року.

За таких обставин, суд при розгляді заяви відповідача щодо роз`яснення рішення суду у справі № 360/335/20 дійшов висновку, що мотивувальна частина цього рішення містить всі необхідні обгрунтування та посилання на норми чинного законодавства, що дозволяють однозначно трактувати його резолютивну частину. Резолютивна частина рішення суду є чіткою, зрозумілою і підлягає виконанню шляхом поновлення порушеного права позивача в обраний судом ефективний спосіб захисту, що не суперечить чинному законодавству. З викладеними висновками суду першої інстанції цілком погодився і суд апеляційної інстанції, залишивши це рішення без змін (а.с.95-98).

Тому суд вважає необгрунтованою заявою відповідача в цій справі та не знаходить підстав для задоволення його вимог про роз`яснення судового рішення у справі № 360/335/20.

Керуючись статтями 241, 248, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Головного управління ДПС у Луганській області про роз`яснення судового рішення у справі № 360/335/20.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.С. Шембелян