Справа № 448/798/20
Суддя: Кічак Ю. В.
Дата ухвалення: 2020-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 448/798/20
Провадження № 2-а/448/91/20
Р І Ш Е Н Н Я
07.07.2020 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Кічака Ю.В.,
при секретарі судового засідання Мриц Н.І.,
за участю представника позивача Піх М.М.,
відповідача ОСОБА_1
та перекладача Базиляк Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська справу за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Королівства ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) про примусове видворення іноземця за межі території України та про його затримання з метою забезпечення видворення за межі території України,
Представник позивача Мандзюк О. звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що відповідач у справі був затриманий представниками прикордонної служби 24.06.2020р. о 14:15 год. на відстані 100 м від лінії державного кордону на напрямку 510 прикордонного знаку, що на території Мостиського району Львівської області, за спробу незаконного перетинання державного кордону з України до Республіки Польща поза пунктами пропуску через державний кордон, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.204-1 КУпАП.
Вказує, що рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 26.06.2020р. ухвалено затримати особу, яка ідентифікувала себе як громадянин Королівства ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець Королівства Марокко, з метою ідентифікації, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк, визначений ч.11 ст.289 КАС України, достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.
Покликається на те, що позивачем вживались заходи щодо встановлення особи відповідача, за результатами яких встановлено, що відповідачу видавалась посвідка на тимчасове проживання в Україні, однак така скасована; на даний час на адресу позивача надійшов паспорт громадянина Королівства ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зазначає, що у відповідача відсутні правові підстави для його перебування на території України. 24.06.2020 року уповноваженою особою органу охорони кордону прийнято рішення про примусове повернення відповідача за межі території України, однак останній не в змозі виконати дане рішення через відсутність документів на перетин державного кордону України та відсутність грошових коштів, що вказує на обґрунтовані обставини, що іноземець не зможе самостійно виконати рішення на повернення та ухилятиметься від виїзду з України.
З огляду на вищенаведені обставини, зокрема те, що відповідач намагався незаконно перетнути державний кордон України з Республікою Польща, відсутні правові підстави для його перебування на території України, такий не виконав та не має можливості самостійно виконати рішення про його (відповідача) повернення в країну свого походження, у нього відсутні документи, що дають право на перетин державного кордону та кошти для придбання квитка до країни походження, просить суд ухвалити рішення про примусове видворення відповідача за межі території України. Крім того, просить суд затримати відповідача з метою забезпечення його видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк, визначений ст.289 КАС України.
В судовому засіданні представник позивача Піх М.М. підтримала позовні вимоги, покликаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Просить суд примусово видворити відповідача за межі території України, а також затримати його з метою забезпечення видворення за межі території України.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що на даний час бажає повернутись на батьківщину, просить суд допомогти йому забрати його особисті документи, що знаходяться в м.Дніпрі.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що громадянин Королівства ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець Королівства Марокко, - відповідач у справі, законно потрапив на територію України.
Відповідач, перебуваючи на території України, 24.06.2020 року намагався незаконно перетнути державний кордон та потрапити з України в Республіку Польща поза пунктами пропуску через державний кордон, однак у зазначений день о 14.15 год. був затриманий прикордонним нарядом «Група реагування» спільно з дільничним інспектором прикордонної служби від відділення інспекторів прикордонної служби «Шегині» на відстані 100 м від лінії державного кордону на напрямку 510 прикордонного знаку, що на території Мостиського району Львівської області.
Під час затримання у відповідача був відсутній паспорт та інший документ, за наявності якого можлива достовірна його ідентифікація та встановлення обставин щодо законності перебування на території України.
Постановою Мостиського районного суду Львівської області від 26.06.2020 року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.
Представлені позивачем докази та пояснення відповідача свідчать про те, що реалізуючи свої права та свободи, останній міг у встановленому порядку іммігрувати в Європейську країну на постійне місце проживання, не завдавши шкоди національним інтересам України. Проте, знаючи про можливість легального в`їзду до Європейських країн, відповідач вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону, у зв`язку із чим порушив чинне законодавство України та завдав шкоди національним інтересам держави.
24.06.2020 року на підставі ст.26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" уповноваженою особою органу охорони державного кордону прийнято рішення про примусове повернення відповідача за межі України, яким зобов`язано відповідача покинути територію України. Вказане рішення про примусове повернення було вручено відповідачу та такий відмовився його виконувати у зв`язку із відсутністю документів на перетин державного кордону України та грошових коштів.
Також встановлено, що позивачем вживалися заходи для встановлення/перевірки особи відповідача, зокрема у зв`язку з виявленням у його телефоні фотознімків посвідки на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_2 , виданої органом 1203, 25.06.2020р. скеровано повідомлення до Головного управління у Дніпропетровській області ДМС України, звідки отримано відповідь про факт скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні за № НОМЕР_2 .
Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 26.06.2020р. ухвалено затримати особу, яка ідентифікувала себе як громадянин Королівства ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець Королівства Марокко, з метою ідентифікації, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк, визначений ч.11 ст.289 КАС України, достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.
На даний час вжитими позивачем заходами відповідача ідентифіковано, зокрема отримано паспорт громадянина Королівства ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , копія якого знаходиться в матеріалах справи.
Судом встановлено, що у відповідача відсутні кошти на придбання квитків для повернення в країну походження, відсутні документи, що надають право для перетину державного кордону України, відсутні підстави, які дають право законно перебувати на території України, такий не має родинних зв`язків на території України, не володіє українською мовою, у нього відсутні джерела для заробітку та проживання в Україні, він не звертався із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін та наявними у справі письмовими доказами: копією рішення про примусове повернення відповідача за межі України від 24.06.2020р.; копією рішення Мостиського районного суду Львівської області від 26.06.2020р.; копією протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 26.06.2020р.; копією паспорта громадянина Королівства ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 ;іншими матеріалами справи.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.
В силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до частин 1-5 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.
Один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України.
Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.
Згідно частин 1-5 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.
Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Відповідно до пунктів 2, 7, 10 Розділу І Загальних положень Інструкції «Про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства», що затверджена наказом МВС України, Адміністрацією ДПС України, Службою безпеки України № 353/271/150 від 23 квітня 2012 року, у цій Інструкції терміни «примусове повернення» та «примусове видворення» означають систему адміністративно-правових заходів, спрямованих на примушування іноземців, які незаконно перебувають в Україні, покинути територію України всупереч їх волі і бажанню.
Підставами для подання позову про примусове видворення іноземців є:
невиконання іноземцем в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення;
наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, крім випадків затримання іноземця за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та його передачі прикордонним органам суміжної держави;
якщо іноземці, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, не мають законних підстав для перебування на території України та якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких осіб відсутній договір про реадмісію;
якщо іноземець, стосовно якого прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, не виїхав з України протягом місяця з дня отримання копії такого рішення, за винятком випадків, коли особа оскаржила рішення про скасування дозволу на імміграцію до суду,- до набрання рішенням суду законної сили.
Суд вважає за необхідне зазначити, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.
Наведений перелік підстав є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Відносно відповідача обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", та унеможливлюють примусове видворення за межі території України, судом не встановлено.
Немає жодного доказу, який би свідчив, що відповідач залишив країну свого національного походження у зв`язку з побоюванням стати жертвою переслідувань зі сторони екстриміських збройних формувань та не може користуватися захистом цієї країни і не може повернутися внаслідок зазначених побоювань.
Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".
Представлені позивачем докази та пояснення відповідача свідчать про те, що реалізуючи свої права та свободи, останній міг у встановленому порядку іммігрувати в Європейську країну, не завдавши шкоди національним інтересам України. Проте, знаючи про можливість легального в`їзду до Європейський країн, відповідач вчинив спробу незаконного перетину державного кордон з України в Республіку Польща, у зв`язку із чим порушив чинне законодавство України та завдав шкоди національним інтересам держави.

Зважаючи на те, що підставою для звернення органу охорони державного кордону до адміністративного суду із позовом про примусове видворення особи за межі території України є факт її затримання в межах контрольованого прикордонного району під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України, враховуючи встановлені судом обставини, зокрема те, що відповідач незаконно, в обхід пункту пропуску, намагався перетнути державний кордон України з Республікою Польща, за що передбачена адміністративна відповідальність (ст.204-1 КУпАП), що свідчить про грубе порушення ним та ігнорування законодавства України; такий не виконав та немає можливості добровільно виконати рішення про повернення на батьківщину; у відповідача відсутні кошти для придбання квитків для повернення до країни походження; не звертався до компетентних органів із заявами про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні; беручи до уваги наявність рішення компетентного органу про примусове повернення відповідача, суд визнає переконливими твердження позивача про існування обґрунтованих підстав вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про повернення до країни походження.
З урахуванням встановлених обставин у справі, аналіз наведених норм з точки зору послідовності їх викладення, внутрішнього взаємозв`язку та наслідків застосування дає обґрунтовані правові підстави для задоволення даного позову в частині примусового видворення відповідача за межі території України.
Щодо позовних вимог в частині затримання відповідача з метою забезпечення видворення за межі території України, то з даного приводу слід зазначити таке.
Згідно ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.
Відповідно до ч.11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини про те, що відповідач незаконно поза пунктом пропуску намагався перетнути державний кордон України, тобто вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань, беручи до уваги відсутність у відповідача законних підстав для перебування на території України, відсутність у нього постійного місця проживання та законного джерела існування на території України, власного житла чи дозволу на працевлаштування, відсутність коштів для повернення на батьківщину, суд вважає, що є підстави для затримання відповідача з поміщенням такого до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення його примусового видворення, а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.
У відповідності до приписів статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Підсумовуючи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, узгоджуються із встановленими судом обставинами та наведеними правовими нормами, а тому підлягають до задоволення.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.12, 241, 244-246, 288, 289 КАС України, суд, -
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов задовольнити.
Примусово видворити громадянина Королівства ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Королівства Марокко, за межі території України.
Затримати громадянина Королівства ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення видворення за межі території України, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк, визначений ч.11 ст.289 КАС України, достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному ст.289, п.п.15.5 п.15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження: 81300, м.Мостиська, вул.Я.Мудрого, 113, Львівської області, .

Відповідач: громадянин Королівства ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець Королівства Марокко.

Суддя Ю.В.Кічак

Рішення набрало законної сили: «___»___________ 20 р.

Суддя Ю.В.Кічак