Справа № 280/2310/20
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2020-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2020 року Справа № 280/2310/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР БУДІВЕЛЬНИХ ТЕХНОЛОГІЙ" (69124, м. Запоріжжя, вул. Хортицьке Шосе, б. 32-А, кв. 74, )

до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) в особі Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області (69083, м. Запоріжжя, вул. Музична, 2-А, )

про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР БУДІВЕЛЬНИХ ТЕХНОЛОГІЙ" (далі - позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) в особі Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 173251 від 14 січня 2020 року, винесену виконуючим обов`язки начальника управління Укртрансбезпеки в Запорізькій області Є.В Гненним.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що на час складання акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 185134 від 12.12.2019, транспортний засіб SCANIA, номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 не перебував у володінні та користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР БУДІВЕЛЬНИХ ТЕХНОЛОГІЙ». У зв`язку з чим, позивач був позбавлений можливості здійснювати перевезення вантажів зазначеним транспортним засобом, та не міг вважатися перевізником в тлумаченні Закону України «Про автомобільний транспорт». Враховуючи викладене, вважає висновки акту перевірки № 185134 від 12.12.2019 про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР БУДІВЕЛЬНИХ ТЕХНОЛОГІЙ» абзацу 16 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а також, винесену на їх підставі постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 173251 від 14 січня 2020 року неправомірними. Просить позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою судді від 21.04.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі, судове засідання призначено на 20.05.2020 з викликом сторін. Відповідачу запропоновано протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив та документи на його обґрунтування.

Ухвалою суду від 14.05.2020 вжито заходи забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР БУДІВЕЛЬНИХ ТЕХНОЛОГІЙ" до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) в особі Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області про скасування постанови, шляхом зупинення стягнення на підставі постанови Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області № 173251 від 14 січня 2020 року про застосування адміністративно-господарського штрафу до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 280/2310/20.

Протокольною ухвалою суду у розгляді справи оголошено перерву до 11.06.2020.

11.06.2020 представник позивача надав до суду клопотання (вх. №27279), відповідно до якого просить розглядати справу в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач у встановлений строк відзив не надав, у судові засідання не з`явився. Заяви та клопотання до суду не надходили. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся завчасно поштою, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення, які містяться в матеріалах справи.

На підставі частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з частиною 4 статті 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Крім того, згідно п. 3 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року № 540-IX, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР БУДІВЕЛЬНИХ ТЕХНОЛОГІЙ» () зареєстроване як юридична особа, основним видом діяльності якої є КВЕД 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.

12.12.2019 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області на ділянці автомобільної дороги м. Запоріжжя, вул. Дніпровські Зорі, відповідно до направлення на перевірку від 09.12.2019 року №007498, здійснено перевірку транспортного засобу марки SCANIA, номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , а саме, проведено габаритно-ваговий контроль вказаного транспортного засобу.

За результатами габаритно-вагового контролю складено акт №185134 від 12.12.2019 року про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в якому зафіксовано наступні порушення: «абзац 16 пункту 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. Перевищення склало 46,5%»

На підставі акту перевірки Управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області винесено постанову № 173251 від 14 січня 2020 року про накладення на Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР БУДІВЕЛЬНИХ ТЕХНОЛОГІЙ» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Зазначена постанова оскаржена позивачем до Державної служби України з безпеки на транспорті (скарга вих. № 24/01 від 24.01.2020).

Листом Державної служби України з безпеки на транспорті від 18.02.2020 № 1464/03/15-20 повідомлено позивача про залишення скарги без задоволення, а постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 173251 від 14 січня 2020 року- без змін.

Вважаючи вищезазначену постанову відповідача протиправною, позивач звернувся із даним позовом до суду про її скасування.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення №103), відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до пункту 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Постановою Кабінету Міністрів України №592 від 26.06.2015 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби України з безпеки на транспорті» утворено територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, до якого входить управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області та Укртрансбезпеки у Запорізькій області.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про автомобільний транспорт» №2344-III від 05.04.2001 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №2344-III), відповідно до абз. 18 статті 1 якого, автомобільним перевізником є фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Частинами 14-17 ст. 6 Закону №2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Планові перевірки проводяться не частіше одного разу на рік. Орган державного контролю не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку проведення планової перевірки письмово повідомляє про це автомобільного перевізника, якого буде перевіряти.

Позапланові перевірки проводяться лише на підставі заяви (повідомлення в письмовій формі) про порушення автомобільним перевізником вимог законодавства про автомобільний транспорт уповноваженими особами органів, яким надано право здійснення державного контролю, з метою перевірки наведених фактів та виконання припису про порушення зазначеного законодавства.

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог статті 6 Закону №2344-III, постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 було затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок №1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1567, державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Абзацом 1, 11 пункту 15 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, виключно, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону №2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. (абз.3 п.20 Порядку №1567).

Пунктом 21 Порядку №1567 встановлено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що уповноваженими особами Управління Укртрансбезпеки під час перевірки транспортного засобу, який належить позивачу, встановлено порушення, відповідальність за яке передбачена абз. 16 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. Перевищення склало 46,5%.

Суд зауважує, що абзацом 16 статі 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачена відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 «Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879).

Підпунктом 4 п.2 Порядку №879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до пп.3 п.2 Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 41, ст. 1852). При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Пунктом 16 Порядку № 879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

Відповідно до пп.5-1 п.2 Порядку №879 документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.

Згідно з пп.11 п.2 Порядку №879 точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритновагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

У відповідності до п.п.2 п. 2 Порядку №879, вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Приписами п.п. 8 п.2 Порядку №879 передбачено, що стаціонарний пункт габаритно-вагового контролю (далі - стаціонарний пункт) - позначене відповідними дорожніми знаками та розташоване поблизу проїзної частини дороги відокремлене місце для здійснення контролю навантаження на вісь (осі) транспортних засобів, загальна маса та/або габарити яких перевищують установлені параметри, де розташовані спеціальні службові приміщення, споруди з вимірювальним і зважувальним обладнанням, а також майданчики для зберігання вантажів та стоянки транспортних засобів.

За п.п. 9 п.2 Порядку №879 пересувний пункт габаритно-вагового контролю (далі - пересувний пункт) - спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками;

Згідно п. 6 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Приписами п. 18 Порядку №879 передбачено, що за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення

Суд зауважує, що в акті №185134 від 12.12.2019 не зазначено який саме, документальний та/або точний контроль проводився. Відповідач відповідні документи також не надав. Відтак, суд позбавлений можливості встановити, чи проводилось зважування на стаціонарному або пересувному пункті габаритно-вагового контролю, чи видавалась довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Абзацом 16 частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Однак, позивач зазначає, що на час здійснення перевірки не мав ніякого відношення до перевезення, яке здійснював транспортний засіб марки SCANIA, номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , тобто не був автомобільним перевізником у розумінні Закону №2344-ІІІ. Вказує, що транспортний засіб SCANIA, номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 перебував у користуванні та володінні Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР БУДІВЕЛЬНИХ ТЕХНОЛОГІЙ» лише в період з 19.09.2017 року по 31.01.2019.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 виданого 23.09.2017, транспортний засіб SCANIA, номерний знак НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_3 (спеціалізований вантажний сідловий тягач - Е) належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «СКАНІЯ КРЕДІТ Україна».

Договором фінансового лізингу № 89-01749 від 19.09.2017, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «СКАНІЯ КРЕДІТ Україна» (Лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР БУДІВЕЛЬНИХ ТЕХНОЛОГІЙ» (Лізингоодержувач), транспортний засіб SCANIA, номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , було передано у володіння та користування на умовах договору фінансового лізингу Товариству з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР БУДІВЕЛЬНИХ ТЕХНОЛОГІЙ».

Згідно договору сублізингу з відповідальністю сублізингоодержувача за збереження предмету лізингу № 2019-1749 від 31.01.2019 року, укладеного поміж Товариством з обмеженою відповідальністю «СКАНІЯ КРЕДІТ Україна» (Лізингодавець), Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР БУДІВЕЛЬНИХ ТЕХНОЛОГІЙ» (Лізингоодержувач), та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕСМІ ГРУП» (Сублізингоодержувач) транспортний засіб SCANIA, номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , було передано у володіння та користування на умовах договору сублізингу з відповідальністю сублізингоодержувача за збереження предмету лізингу № 2019-1749 від 31.01.2019 року, Товариству з обмеженою відповідальністю «ДЕСМІ ГРУП».

Факт передачі, транспортного засобу SCANIA, номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , у володіння і користування сублізингоодержувача, Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕСМІ ГРУП», підтверджується актом приймання передачі (додаток №1 до договору №2019-1749 від 31.01.2019 року), підписаним 31.01.2019, Товариством з обмеженою відповідальністю «СКАНІЯ КРЕДІТ Україна» (Лізингодавець), Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР БУДІВЕЛЬНИХ ТЕХНОЛОГІЙ» (Лізингоодержувач), та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕСМІ ГРУП» (Сублізингоодержувач).

Відтак, в даному випадку, Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР БУДІВЕЛЬНИХ ТЕХНОЛОГІЙ» не було перевізником.

Таким чином, на думку суду, позивачем доведено, що ним не вчинялось порушення транспортного законодавства, яке зазначене в Акті перевірки № 185134 від 12.12.2019.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що Управлінням Укртрансбезпеки оскаржувану постанову прийнято необґрунтовано, без врахування всіх обставин у справі, а тому така постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню повністю.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина перша статті 143 КАС України).

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР БУДІВЕЛЬНИХ ТЕХНОЛОГІЙ» понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) в особі Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області. Оригінал платіжного доручення №329 від 01.04.2020 знаходиться в матеріалах адміністративної справи.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР БУДІВЕЛЬНИХ ТЕХНОЛОГІЙ" (69124, м. Запоріжжя, вул. Хортицьке Шосе, б. 32-А, кв. 74, ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) в особі Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області (69083, м. Запоріжжя, вул. Музична, 2-А, ) про скасування постанови, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області № 173251 від 14 січня 2020 року про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР БУДІВЕЛЬНИХ ТЕХНОЛОГІЙ" адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34000,00 грн. (тридцять чотири тисячі гривень 00 коп.)

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР БУДІВЕЛЬНИХ ТЕХНОЛОГІЙ" судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) в особі Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення,а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судове рішення у повному обсязі складено та підписано 10 липня 2020 року.

Суддя Л.Я. Максименко