Справа № 540/2751/19
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/2751/19

Головуючий в І інстанції: Пекний А.С.

Дата та місце ухвалення рішення: 10.03.2020 р. м. Херсон

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Щасливцевської сільської ради, Виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області (далі-відповідач-1), Виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області (далі-відповідач-2), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 1867 від 03.10.2019 року, прийняте 102 сесією Щасливцевської сільської ради 7 скликання, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,9020 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в с. Щасливцеве, Генічеського району Херсонської області та детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місце розташуванням, доданих до клопотання ОСОБА_1 від 16.09.2019 року;

- зобов`язати Щасливцевську сільську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,9020 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території земель Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області, яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місце розташуванням, доданих до клопотання ОСОБА_1 від 16.09.2019 року.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року частково задоволено вказаний позов.

Визнано протиправним та скасовано рішення 102 сесії Щасливцевської сільської ради 7 скликання від 03.10.2019 року № 1867 «Про розгляд заяв» в частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні заяви з позначенням у графічних матеріалах місця розташування земельної ділянки в с. Щасливцеве, у зв`язку з тим, що земельна ділянка АДРЕСА_1 (заява зареєстрована за № К/974-01.01.від 20.09.2019р.) землі загального користування проїзд до об`єкту нерухомого майна.

Зобов`язано Щасливцевську сільську раду повторно розглянути клопотання від 16.09.2019 року про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,902 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території земель Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області та детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місце розташуванням, доданих до клопотання ОСОБА_1 від 16.09.2019 року.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

02 березня 2020 року представником позивача подана до суду заява про ухвалення додаткового рішення, відповідно до якої останній просить ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання щодо розподілу судових витрат в частині відшкодування сплачених витрат на професійну правничу допомогу, стягнувши їх на користь позивача з Виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради у сумі 12000 грн.

Додатковим рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись із зазначеним додатковим рішенням, представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати додаткове рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року та ухвалити нове про задоволення заяви ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, стягнувши їх на користь позивача з Виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради у сумі 12000 грн., наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, та порушення норм процесуального права.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Приймаючи додаткове рішення та відмовляючи у задоволенні заяви позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції, з урахуванням незначної складності справи та наданих доказів понесення витрат на правничу допомогу, дійшов до висновку про необґрунтованість вартості послуг адвоката, які не є співмірними виконаним адвокатом роботам (наданим послугам), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг).

Проте, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з яких виходив останній вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат у даній справі, з огляду на викладене.

Так, колегія суддів наголошує, що суд першої інстанції, стверджуючи, що наявні в матеріалах справи докази не підтверджують достовірно факт здійснення позивачем витрат на правничу допомогу, не обґрунтував свого висновку, не зазначив відповідного нормативного обґрунтування.

Твердження суду першої інстанції про те, що заявлений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги не є співмірним зі складністю справи та можливим об`ємом виконаних фахівцем у галузі права робіт, часом, витраченим на виконання відповідних робіт та їх обсягом не може бути обґрунтуванням повної відмови у відшкодуванні витрат на правничу допомогу.

Так, колегія суддів зазначає, що за змістом частини шостої статті 134 КАС України суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Проте, суд першої інстанції не дослідив докази щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу та не здійснив їх пропорційний розподіл між сторонами.

В свою чергу, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат у даній справі, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Таким чином, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспівмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим, суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, за правилами ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У відповідності до ч.ч. 1, 3, 4, 5 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

До ухвалення рішення у справі до суду першої інстанції представником позивача на підтвердження викладених обставин щодо понесення витрат на правничу допомогу наданий договір № 13/12/19 про надання правничої допомоги від 13.12.2019 року, укладений ОСОБА_1 та адвокатом Буженко Ю.С., згідно умов якого, зокрема, підставою для сплати гонорару є відповідний рахунок (довідка-рахунок).

Також, згідно п. 2 вказаного договору сторони домовились, що будь-які документи, складені адвокатом на виконання даного договору від імені Клієнта (без зазначення, що їх складено адвокатом) можуть бути підписані окремо Клієнтом.

Крім того, до ухвалення рішення у справі до суду першої інстанції представником позивача на підтвердження викладених обставин щодо понесення витрат на правничу допомогу надано довідку - рахунок від 24.01.2020 року № 20-5, в якій визначено найменування наданих послуг, кількість, ціна та загальна вартість - 7500 грн.

Окрім викладеного, представником позивача надана квитанція до прибуткового касового ордеру № 5 від 24.01.2020 року щодо прийняття ОСОБА_2 від ОСОБА_1 на підставі наведених договору та довідки - рахунку 7500 грн.

Поряд з цим, вирішуючи питання щодо розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню позивачу, колегія суддів зазначає, що наведені докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Також, вирішуючи питання щодо розміру витрат на правничу допомогу, колегія суддів враховує заперечення Щасливцевської сільської ради щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу (клопотання про скасування витрат на правничу допомогу), в яких, зокрема, зазначено про необґрунтованість цих вимог позивача та не співмірність розміру заявлених до відшкодування витрат предмету, суті справи з урахуванням усіх обставин даної справи.

На підставі наведеного у сукупності, враховуючи предмет позову та зміст і характер наданих послуг, оскільки справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) з огляду на незначну складність спору та невеликий обсяг доказів, колегія суддів приходить до висновку, що співмірними витратами на послуги адвоката під час розгляду даної справи в суді першої інстанції є 1200 грн.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, вважає за необхідним зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, до загального розміру 1200 грн. та визначити, що вказана сума судових витрат підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, та до якого задоволені заявлені позовні вимоги - Щасливцевської сільської ради.

Що стосується посилань суду першої інстанції, як на підставу для відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, на не надання до ухвалення рішення у справі акту виконаних робіт, колегія суддів зазначає, що його складення не передбачено умовами договору, а виставлення рахунку клієнту та його оплата свідчать про їх прийняття.

Також, колегія суддів вважає безпідставними посилання суду першої інстанції на те, що заявлений позов підписаний саме позивачем, що виключає можливість стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу, оскільки згідно п. 2 вказаного вище договору сторони домовились, що будь-які документи, складені адвокатом на виконання даного договору від імені Клієнта (без зазначення, що їх складено адвокатом) можуть бути підписані окремо Клієнтом.

Поряд з цим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно відхилив надані представником позивача докази до заяви про ухвалення додаткового рішення щодо понесення витрат на професійну правничу допомогу додатково до заявлених в суді першої інстанції до ухвалення рішення, оскільки, в порушення наведених вимог ст. 143 КАС України, до ухвалення рішення у справі позивачем або його представником не подавалось заяв про неможливість подання з поважних причин доказів щодо додатково понесених витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржуване додаткове рішення постановлено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм процесуального права, а тому, вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а додаткове рішення суду першої інстанції скасуванню із прийняттям нового судового рішення про стягнення з Щасливцевської сільської ради за рахунок її бюджетних асигнувань на користь позивача судових витрат, які складаються із витрат, пов`язаних з розглядом справи на професійну правничу допомогу, у сумі 1200 грн.

Керуючись ст.ст. 132, 134, 139, 241, 243, 250, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Додаткове рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким стягнути з Щасливцевської сільської ради () за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати, які складаються із витрат, пов`язаних з розглядом справи на професійну правничу допомогу, у сумі 1200 (одна тисяча двісті) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 09.07.2020 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька