Справа № 620/2031/20
Суддя: Тихоненко О.М.
Дата ухвалення: 2020-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2020 року м. Чернігів Справа № 620/2031/20

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Тихоненко О.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі також - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (надалі також - ГУ ПФУ в Чернігівській області, відповідач) про визнання протиправною відмови відповідача, що викладена в листах № 430/02/К-11 від 23.01.2020, № 458-323/К-02/8-2500/20 від 05.03.2020, № 534-529/К-02/8-2500/20 від 12.03.2020 про перерахунок пенсії позивачу із зарахуванням до трудового стажу періодів роботи з 03.02.1986 по 15.05.1986, з 02.06.1986 по 16.12.1991, з 05.11.1992 по 30.06.1995, з 01.07.1995 по 25.10.1995, з 26.10.1995 по 12.05.1998, з 15.12.2000 по 01.05.2002, з 10.02.2003 по 27.08.2005, з 15.09.2005 по 28.05.2007 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі на пільгових умовах із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців та зобов`язання відповідача зарахувати до трудового стажу позивача періоди роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 03.02.1986 по 15.05.1986, з 02.06.1986 по 16.12.1991, з 05.11.1992 по 30.06.1995, з 01.07.1995 по 25.10.1995, з 26.10.1995 по 12.05.1998, з 15.12.2000 по 01.05.2002, з 10.02.2003 по 27.08.2005, з 15.09.2005 по 28.05.2007 на пільгових умовах із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців та з 30.09.2019 здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 30.09.2019 отримує пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 2, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, 12.02.2020 позивач звернувся до відповідача з заявою щодо зарахування до трудового стажу періодів роботи в районах Крайньої Півночі на пільгових умовах з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців та здійснення відповідного перерахунку пенсії з врахуванням пільгового обчислення стажу. Однак, ГУ ПФУ в Чернігівській області протиправно відмовлено позивачу в задоволенні його заяви з тих підстав, що після 01.01.1991 пільгове обчислення страхового стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, чинним законодавством не передбачено та трудові угоди для осіб працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі не укладалися.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.06.2020 прийнято позовну заяву, відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Ухвалою суду відповідачу надано термін для подачі до суду відзиву на позовну заяву.

Відповідачем подано відзив, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позову та зазначає, що відсутні правові підстави для зарахування періодів роботи позивача з 03.02.1986 по 15.05.1986, з 02.06.1986 по 24.06.1989, з 25.06.1989 по 16.12.1991 із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців, оскільки згідно довідки від 09.11.2012, виданої Білоруським унітарним підприємством «Виробниче об`єднання «Білорусьнафта», трудові угоди з позивачем не укладалися. Не має також правових підстав і для зарахування періодів з 05.11.1992 по 30.06.1995, з 01.07.1995 по 25.10.1995, з 26.10.1995 по 12.05.1998, з 15.12.2000 по 01.05.2002, з 10.02.2003 по 27.08.2005, з 15.09.2005 по 28.05.2007 із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців, оскільки згідно Порядку обчислення трудового стажу відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.01.1992 при наявності стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, стаж обчислюється в одинарному розмірі, в зв`язку з тим, що з 01.01.1992 не застосовувалось пільгове обчислення стажу роботи. Всі вказані вище періоди роботи зараховано до загального трудового стажу позивача в одинарному розмірі, як наслідок останній отримує пенсію, обчислену згідно норм чинного законодавства. Крім того відповідач зазначає про пропуск позивачем строку звернення до суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та з 30.09.2019 отримує пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На звернення позивача до Урядового контактного центру ГУ ПФУ в Чернігівській області листом від 23.01.2020 № 430/02/К-11 повідомлено ОСОБА_1 , що після 01.01.1991 пільгове обчислення страхового стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, чинним законодавством не передбачено. Пенсія за віком на пільгових умовах по Списку № 2, обчислена позивачу відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.26).

Вважаючи, що відповідачем пенсія позивачу розрахована без урахування періодів роботи в районах Крайньої Півночі з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців, останній 12.02.2020 звернувся до ГУ ПФУ в Чернігівській області з відповідною заявою (а.с.30).

Листом від 05.03.2020 № 458/323/К-02/8-2500/20 ГУ ПФУ в Чернігівській області повідомило позивача, що за документами пенсійної справи пенсія призначена та виплачується відповідно до чинного законодавства. Вказано, що після 01.01.1991 пільгове обчислення страхового стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, чинним законодавством не передбачено та зазначено, що трудові угоди, для осіб працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі не укладалися, як наслідок підстави для зарахування періодів роботи позивача з 03.02.1986 по 15.05.1986, з 02.06.1986 по 24.06.1989, з 25.06.1989 по 16.12.1991, з 05.11.1992 по 30.06.1995, з 01.07.1995 по 25.10.1995, з 26.10.1995 по 12.05.1998, з 15.12.2000 по 01.05.2002, з 10.02.2003 по 27.08.2005, з 15.09.2005 по 28.05.2007 із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців, відсутні (а.с.27-29).

На повторне звернення позивача ГУ ПФУ в Чернігівській області 12.03.2020 надано відповідь № 534-529/К-02/8-2500/20, в якій зазначено, що стосовно порушених питань у зверненні позивачу була надана вичерпна відповідь листом від 05.03.2020 № 458/323/К-02/8-2500/20 (а.с.31).

При цьому, згідно записів в трудовій книжці позивача НОМЕР_3 від 06.09.1979 останній працював в періоди: з 03.02.1986 по 15.05.1986 помічником бурильника у виробничому об`єднанні «Білорусьнафта»; з 02.06.1986 по 16.12.1991 помічником бурильника та бурильником у виробничому об`єднанні «Білорусьнафта»; з 05.11.1992 по 30.06.1995 бурильником та помічником бурильника з капітального ремонту свердловин у виробничому об`єднанні «Білорусьнафта»; з 01.07.1995 по 25.10.1995 помічником бурильника з капітального ремонту свердловин у виробничому об`єднанні «Білорусьнафта»; з 26.10.1995 по 12.05.1998 бурильник 6-го розряду цеху капітального ремонту свердловин в ЗАТ «Північнафтапромсервіс» вахтово-експедиційним методом; з 15.12.2000 по 01.05.2002 на посаді майстра з капітального ремонту свердловин на ЗАТ «Обнафтаремонт» вахтово-експедиційним методом; з 10.02.2003 по 27.08.2005 майстер цеху капітального ремонту свердловин у ВАТ «Білоруський УПНП і КРС» та з 15.09.2005 по 28.05.2007 майстер по капітальному ремонту свердловин в ЗАТ «Обнафтаремонт» вахтовим методом (а.с.14-19).

Вказані підприємства знаходяться в Ямало-Ненецькому автономному окрузі Тюменської області та Ханти-Мансійському автономному окрузі Тюменської області, які відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 № 1029 є районом Крайньої Півночі та місцевістю, прирівняною до районів Крайньої Півночі, відповідно.

Також факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі підтверджується:

архівною довідкою № К- 229,230/14.5-01 від 29.11.2012, згідно якої позивач працював у ЗАТ «Північнафтопромсервіс» бурильником 6-го розряду цеху капітального ремонту свердловин в період з 26.10.1995 по 12.05.1998 (а.с.20);

довідкою № 1472 від 05.03.2019, згідно якої позивач працював у ВАТ «Білоруський УПНП і КРС» майстер цеху капітального ремонту свердловин в період з 10.02.2003 по 27.08.2005 (а.с.21);

довідкою № 04/207 від 12.11.2012, згідно якої позивач працював у ЗАТ «Обнафтаремонт» на посаді майстра з капітального ремонту свердловин вахтово-експедиційним методом в період з 15.12.2000 по 01.05.2002 та з 15.09.2005 по 28.05.2007 (а.с.22);

довідкою № 13/226 від 09.11.2012, згідно якої позивач працював у виробничому об`єднанні «Білорусьнафта»: помічником бурильника в період з 03.02.1986 по 15.05.1986; помічником бурильника та бурильником в період з 02.06.1986 по 16.12.1991; бурильником та помічником бурильника з капітального ремонту свердловин в період з 05.11.1992 по 30.06.1995. Також в даній довідці вказано, що трудові договори для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі не укладалися (а.с.23).

Вважаючи вказані вище відмови відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами врегульовані Конституцією України, Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (надалі також - Закон 1058-ІV), Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону №1058-IV виключно цим Законом визначаються, зокрема, коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Види пенсійного забезпечення, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.

Згідно з п. 16 Прикінцевих положень Закону №1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Частиною 1 ст.66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Частинами 1, 2 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону №1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Згідно з п. 5 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Право на пільгове обчислення стажу для призначення пенсії вперше на законодавчому рівні було закріплено Постановою Ради Міністрів Союзу PCP від 10.02.1960 № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу PCP від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" з відповідними змінами від 22.01.1979. Зокрема в п. 3 цієї постанови зазначено: "Работникам, пользующимся в настоящее время льготами, каждый год работы в районах Крайнего Севера и в местностях, приравненных к районам Крайнего Севера, до 1 марта 1960 г. засчитывать за два года работы при исчислении стажа для получения пенсии по старости, по инвалидности и за выслугу лет, а после 1 марта 1960 г. - за один год и шесть месяцев работы при исчислении стажа для получения пенсии по старости и по инвалидности".

Тобто, особам які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі рік стажу набутого:

-в період до 1 березня 1960 року зараховується до стажу для призначення пенсії за віком, по інвалідності та за вислугу років за два роки;

-в період з 1 березня 1960 року зараховується до стажу для призначення пенсії за віком та по інвалідності за півтора роки.

Кратність стажу, як пільга, яка була передбачена Постановою Ради Міністрів Союзу PCP від 10.02.1960 № 148, не застосовується при визначенні тривалості "пільгового" стажу необхідного для набуття права на пенсію на пільгових умовах. Ця пільга застосовується при обчисленні страхового стажу набутого особою за періоди до 1 січня 1991 року та безпосередньо впливає на збільшення розміру пенсії.

Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що "пільговий" стаж обчислюється на підставі трудової книжки або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Право на пільгове обчислення стажу підтверджується документами, що засвідчують факт укладання особами трудових договорів про роботу в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до них строком не менше трьох років, так як законодавством у ті часи було надано право на пільги щодо обчислення стажу роботи лише особам, які укладали строкові трудові договори, не менше ніж на три роки.

Щодо посилань, викладених відповідачем у відзиві, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пп. 2 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

За період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

На підставі проведеного правового аналізу законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини, можна дійти висновку, що для пільгового обчислення страхового стажу до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, наявність письмового трудового договору не є обов`язковою умовою, а наявний трудовий стаж може підтверджуватися також і іншими документами, такими як трудова книжка або довідка, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами.

Тобто, наявність письмового трудового договору не є виключною і єдиною підставою для пільгового обчислення страхового стажу і вказана норма надає особі можливість надавати вказані документу за її вибором.

Отже, необхідно зазначити, що при зверненні до відповідача за призначенням пенсії позивачем надані, крім трудової книжки, довідки, в яких зазначені періоди роботи останнього в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі.

При цьому, з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 7 червня 2018 року у справі №173/637/17, від 3 липня 2018 року у справі № 302/662/17-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 554/1723/17, від 18 грудня 2018 року у справі № 263/13671/16-а, від 10 січня 2019 року у справі № 352/1612/15-а.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зарахування періодів роботи позивача з 03.02.1986 по 15.05.1986 та з 02.06.1986 по 01.01.1991 із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців та, як наслідок задоволення позовних вимог в даній частині.

Щодо зарахування періодів роботи позивача з 02.01.1991 по 16.12.1991, з 05.11.1992 по 30.06.1995, з 01.07.1995 по 25.10.1995, з 26.10.1995 по 12.05.1998, з 15.12.2000 по 01.05.2002, з 10.02.2003 по 27.08.2005, з 15.09.2005 по 28.05.2007 із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки, відповідно до вищезазначених положень Закону України № 1058-ІV, з 01.01.1991 при наявності стажу роботи в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі пільгове обчислення стажу роботи не застосовується.

Щодо зазначення відповідачем у відзиві на пропуск позивачем строку звернення до суду, суд зазначає таке.

В Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і дію принцип верховенства права(статті 1, 3 та 8).

Основний Закон також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (стаття 46).

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов, не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

Застосовуючи строки у зазначеній сфері, потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом пенсійного фонду за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку, якщо особа вважає, що існує спір у публічно- правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде уже способом реалізації права на судовий захист.

Згідно з Конституцією України право особи на соціальний захист гарантується, в першу чергу, статтею 46, а право на судовий захист, зокрема, - статтями 55 та 124.

Строки у сфері соціального захисту застосовує відповідний суб`єкт владних повноважень або суд у випадку, визнання рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта протиправними та задоволення позову особи. У свою чергу, строк на звернення до суду застосовується виключно судом, як правило, на етапі прийняття рішення про відкриття провадження в адміністративній справі. Строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи не задоволення таких вимог, а також періоду протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню.

Суд також виходить з того, що у триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) по відношенню до фізичної або юридичної особи. Прикладом таких правовідносин є правовідносини, що виникають у сфері реалізації прав громадян на соціальних захист (пенсійне забезпечення, виплата заробітної плати тощо).

У разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком.

Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, зокрема у постанові від 19.03.2019 по справі № 806/1952/18, висновки якої, в силу вимог частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч. 3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, викладену у листах № 430/02/К-11 від 23.01.2020, № 458-323/К-02/8-2500/20 від 05.03.2020, № 534-529/К-02/8-2500/20 від 12.03.2020 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 із зарахуванням до трудового стажу періодів роботи з 03.02.1986 по 15.05.1986, з 02.06.1986 по 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі на пільгових умовах із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 03.02.1986 по 15.05.1986, з 02.06.1986 по 01.01.1991 на пільгових умовах із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців та з 30.09.2019 здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням проведених виплат.

В решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та з урахуванням п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, ).

Повний текст рішення суду складено 10.07.2020.

Суддя О.М. Тихоненко