Справа № 810/3365/18
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/3365/18 Суддя (судді) першої інстанції: Лапій С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Собківа Я.М.,

суддів: Земляної Г.В., Костюк Л.О.,

за участю секретаря: Кондрат Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ГУ ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2018 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оріхівський хлібокомбінат" до ГУ ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Оріхівський хлібокомбінат" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ГУ ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.04.2018 року № та № .

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2018 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з`ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, посадовими особами ГУ ДФС у Київській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТДВ «Оріхівський хлібокомбінат», результати якої оформлено Актом від 28.03.2018 року № 222/10-36-14-02-13/00378164.

Згідно висновків Акту перевіркою встановлено порушення позивачем: пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, в результаті чого встановлено заниження суми податку на доходи фізичних осіб за 2014 - 2017 роки у сумі 87 221,00 грн.; п.п. 1.4 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України, в результаті чого встановлено заниження суми військового збору за 2014 - 2017 роки у сумі 7 268,00 грн.

На підставі висновків Акту перевірки винесені податкові повідомлення-рішення від 13.04.2018 року № , яким позивачу визначено суму грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб у сумі 9 085,00 грн., з яких 7 268,00 грн. - за податковим зобов`язанням, та 1 817,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями та № , яким позивачу визначено суму грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб у сумі 120 026,25 грн., з яких 87 221,00 грн. - за податковим зобов`язанням, та 21 805,25 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Вважаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідача протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх охоронюваних законом прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Пунктом 176.2 ст. 176 ПК України визначено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані:

а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок;

б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Пунктом 163.1 ст. 163 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до п. 164.3 ст. 164 ПК України при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і негрошовій формах.

Згідно пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді:

а) вартості використання житла, інших об`єктів матеріального або нематеріального майна, що належать роботодавцю, наданих платнику податку в безоплатне користування, або компенсації вартості такого використання, крім випадків, коли таке надання зумовлено виконанням платником податку трудової функції відповідно до трудового договору (контракту) чи передбачено нормами колективного договору або відповідно до закону в установлених ними межах;

б) вартості майна та харчування, безоплатно отриманого платником податку, крім випадків, визначених цим Кодексом для оподаткування прибутку підприємств.

Пунктом 164.5 ст. 164 ПК України встановлено, що під час нарахування (надання) доходів у будь-якій не грошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно з цим Кодексом, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за такою формулою: К = 100:(100-Сп) де К - коефіцієнт; Сп - ставка податку, встановлена для таких доходів на момент їх нарахування. У такому самому порядку визначаються об`єкт оподаткування і база оподаткування для коштів, надміру витрачених платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки.

Підпунктом 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України встановлено, що додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку (п. 171.1 ст.171 Податкового кодексу України).

Відповідно абзацу «а» п. 171.2. ст.171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.

Статтею 168 ПК України встановлений порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб до бюджету і, зокрема, пунктом 168.1 цієї статті визначено порядок оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом.

Згідно пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Підпунктом 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 ПК України визначено, що якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим кодексом для місячного податкового періоду.

Згідно п. 16-1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Розділу XX Перехідних положень ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних сил України, встановлюється військовий збір (далі - збір).

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст. 163 ПК України (пп. 1.2 п. 16 і підрозділу 10 розділу XX ПК України).

Для резидента - це загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України (п.п. 163.1.1, 163.1.2 п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. 1.4 п. 16-1 підрозділу 10 Розділу XX ПК України нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою (1,5 відсотків), визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у ст. 171 ПК України (пп. 1.5 п.16 1 підрозділу 10 Розділу XX ПК України).

Платники збору зобов`язані забезпечити виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені ст. 176 ПК України (пп. 1.6 п.16 1 підрозділу 10 Розділу XX ПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач дійшов висновку про те, що позивачем протиправно не утримано та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб у сумі 87 221,00 грн. з коштів у розмірі 484 559,70 грн., які виплачені як додаткове благо.

При цьому, відповідачем ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції не надано будь-яких пояснень стосовно того, які відомості стали підставою для такого висновку.

Проте, згідно наявної у матеріалах справи картки рахунку 203 «Паливо» ТДВ «Оріхівський хлібокомбінат» за вересень 2014 - вересень 2017 років - позивачем у вказаний період витрачено кошти у сумі 484 559,70 грн. на придбання дизельного палива.

У ході перевірки відповідачем встановлено та не заперечується позивачем, що у період 2014 - 2017 років ТДВ «Оріхівський хлібокомбінат» використовувались у власній господарській діяльності орендовані автомобілі, що належали: ОСОБА_1 - Mersedes VITO д.н. НОМЕР_1 , CHEVROLET LACCETTI д.н. НОМЕР_2 ; ОСОБА_2 - SUZUKI VITARA д.н. НОМЕР_3 ; ОСОБА_3 - TOYOTA RAV4, д.н. НОМЕР_4 .

Позивачем також зазначає, що у вказаний період ним дійсно виплачувались кошти, зокрема, вказаним громадянам, на придбання палива, і кошти входять до складу згаданого вище рахунку 203 «Паливо» ТДВ «Оріхівський хлібокомбінат» за вересень 2014 - вересень 2017 років.

У той же час до складу вищезазначеного рахунку 203 входять і кошти, витрачені позивачем на паливо як для власних автомобілів MAN F2000 д.н. НОМЕР_5 та ГАЗ 53D, так і на користь інших осіб.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 28.02.2017 року між ОСОБА_3 та ТДВ «Оріхівський хлібокомбінат» укладено нотаріально посвідчений Договір оренди транспортного засобу TOYOTA RAV4, д.н. НОМЕР_2 .

Також 28.02.2017 року між ОСОБА_2 і ТДВ «Оріхівський хлібокомбінат» укладено нотаріально посвідчений Договір оренди транспортного засобу CHEVROLET LACCETTI д.н. НОМЕР_2 .

Таким чином, доводи податкового органу не відповідають дійсності, оскільки позивачем використовувались орендовані автомобілі згідно нотаріально посвідчених договорів.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не надано будь-яких пояснень з приводу того, які факти стали підставою для обчислення позивачу суми штрафу з розрахунку всієї суми виплачених протягом 2014 - 2017 років коштів.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ГУ ДПС у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Земляна Г.В.

Суддя Костюк Л.О.

Повний текст постанови виготовлено - 13 липня 2020 року.