Справа № 572/3995/16-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року

м. Київ

справа №572/3995/16-а

адміністративне провадження №К/9901/57303/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Тацій Л.В.,

суддів: Стеценка С.Г., Шарапи В.М., -

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2018 року (прийняту судом у складі: головуючого судді Моніча Б.С., суддів: Капустинського М.М., Охрімчука І.Г.) у справі за його позовом до Сарненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі - управління ПФУ) про зобов`язання здійснити перерахунок розміру призначеної пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом з урахуванням уточнення позовних вимог, у якому просив:

- скасувати розпорядження № 138326 управління ПФУ від 05.10.2016;

- зарахувати для визначення величини пенсії дохід отриманий, як компенсацію заробітної плати через незаконне відсторонення від займаної посади по основному місцю роботи та від роботи за сумісництвом в сумі 78 841,35 грн, внаслідок втрати заробітної плати через перебування під вартою в сумі 927,46 грн;

- зарахувати для визначення величини пенсії дохід, отриманий, як компенсацію моральної шкоди завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, засудженням та триманням під вартою в сумі 100 000 грн;

- зобов`язати управління ПФУ здійснити новий перерахунок призначеної пенсії за віком від 16.03.2015, врахувавши отриманий вище дохід;

- здійснити перерахунок коефіцієнта заробітної плати та відповідно визначити заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії за віком;

- здійснити перерахунок пенсії за віком відповідно до постанови Сарненського районного суду від 18.09.2015 у справі № 572/2240/15-а та постанови Вищого адміністративного суду України від 09.06.2016, а саме: зарахувати до загального трудового стажу період, протягом якого він не працював у зв`язку із відстороненням його від роботи з 02.03.2002 по 22.09.2004;

- зарахувати до стажу періоди з 16.01.2002 по 08.02.2002 у потрійному розмірі;

- скасувати рішення управління ПФУ від 01.12.2016 № 304 про утримання надміру виплачених сум;

- повернути кошти в сумі 1060,23 грн на його пенсійний рахунок як незаконно утримані.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Сарненський районний суд Рівненської області постановою від 28 листопада 2017 року позов задовольнив частково.

Зобов`язав управління ПФУ здійснити новий перерахунок ОСОБА_1 призначеної пенсії за віком від 16.03.2015.

Скасував розпорядження управління ПФУ від 05.10.2016 за №138326.

Зобов`язав управління ПФУ зарахувати для обчислення пенсії 78 841 гривень 35 копійок сплаченої ОСОБА_1 компенсації заробітної плати через незаконне відсторонення від займаної посади по основному місцю роботи та від роботи за сумісництвом та внаслідок втрати заробітної плати через перебування під вартою в сумі 927 гривень 46 копійок.

Скасував рішення управління ПФУ від 01.12.2016 № 304 про утримання надміру виплачених сум та зобов`язав повернути кошти в сумі 1060 гривень 23 копійки на пенсійний рахунок ОСОБА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

Житомирський апеляційний адміністративний суд постановою від 04 червня 2018 року скасував рішення суду першої інстанції та прийняв нове - про часткове задоволення позову.

Визнав протиправним та скасував рішення про утримання надміру сплачених сум № 304 від 01.12.2016 Сарненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області в розмірі 1060 грн 23 коп. та зобов`язав Сарненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області повернути безпідставно утримані кошти ОСОБА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Приймаючи таке рішення, суд апеляційної інстанції зазначив, що судом першої інстанції встановлено, що постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 18 вересня 2015 року у справі № 572/2240/15-а позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задоволено частково, зобов`язано відповідача зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 період, на який він був відсторонений від виконання покладених на нього обов`язків з 02.03.2002 по 22.09.2004, відповідно до ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 07.03.2008, здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії за віком з 16.03.2015 відповідно до здійсненого перерахунку трудового стажу. Дана постанова ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2015 року була залишена без змін.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 09.06.2016 постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 18.09.2015 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2015 в частині позовних вимог про зарахування ОСОБА_1 стажу у потрійному розмірі за період з 16.01.2002 по 08.02.2002 скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким зобов`язано управління ПФУ зарахувати до стажу ОСОБА_1 період з 16.01.2002 по 08.02.2002 у потрійному розмірі.

Задовольняючи позов у розглядуваній справі, суд першої інстанції вважав, що 78 841грн 35 коп. та 927 грн 46 коп. є компенсацією заробітної плати позивачу через незаконне відсторонення від посади та перебування під вартою, це кошти, з яких сплачуються страхові внески та які мають бути враховані відповідачем для обчислення пенсії.

Щодо моральної шкоди в сумі 100 000 грн, то суд вважав, що вона не підлягає зарахуванню для визначення величини пенсії, оскільки не відноситься до загального місячного оподатковуваного доходу.

Проте у справі № 572/2240/15-а позивач звертався з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі та просив, окрім стажу, зарахувати йому до заробітку, що враховується для призначення пенсії, відшкодовану йому майнову та моральну шкоду в загальній сумі 185 191 грн 25 коп. Натомість постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 18.09.2015, ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2015 та постановою Вищого адміністративного суду України від 09.06.2016 позивачу було відмовлено у задоволенні цих вимог у повному обсязі.

Як зазначено в постанові Вищого адміністративного суду України, аналізуючи норми Закону України "Про оплату праці" та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" судами зроблено обґрунтований висновок про те, що ними не передбачено включення сум відшкодованої шкоди до сум виплат (доходу), на які нараховуються страхові внески. Таким чином вказані суми не можуть бути включені до доходу для обчислення пенсії.

Враховуючи, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено відсутність права у позивача на зарахування відповідних сум до доходу, що обчислюється для визначення пенсії, колегія суддів вважає ці обставини такими, що доказуванню не підлягають.

Даний позов позивач ініціював з інших правових підстав, однак фактично просить зарахувати до його заробітку (доходу) ті ж суми у зарахуванні яких йому було відмовлено згідно рішення суду, яке набрало законної сили.

Щодо доводів позивача про неврахування стажу роботи згідно з рішенням суду, то з наданих відповідачем документів слідує, що на момент призначення пенсії страховий стаж позивача становив 35 років 6 місяців 9 днів. Після виконання постанови Сарненського районного суду Рівненської області від 18.09.2015 цей стаж склав 36 років 7 місяців 24 дні. Після виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 09.06.2016 страховий стаж позивача становить 36 років 6 місяців 8 днів.

У зв`язку з проведеним перерахунком у позивача збільшився трудовий стаж, а в зв`язку з несплатою страхових внесків зменшився коефіцієнт заробітної плати, що і призвело до зменшення суми пенсії.

Враховуючи надані відповідачем докази, апеляційний суд дійшов висновку про те, що вони підтверджують факт виконання рішення судів в повному обсязі, що виключає можливість задоволення позову позивача.

Щодо утримання з позивача сум надміру виплаченої пенсії, то апеляційний дійшов висновку, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи і рішення в цій частині є законним та обґрунтованим.

Як слідує з листа Управління з координації та контролю за виплатою пенсій від 21.10.2016 в пенсійній справі пенсіонера ОСОБА_1 виникла переплата внаслідок уточнення заробітної плати за період з 16.03.2015 по 31.10.2016 в сумі 1060,23 грн, на виконання якого управління ПФУ було прийнято рішення від 01.12.2016 № 304 про утримання надміру виплачених сум пенсій у вказаній сумі.

Разом з тим, у частині першій статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зазначено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Причиною переплати пенсії згідно з рішенням про утримання надміру виплачених сум пенсії є перерахунок пенсії по рішенню суду, уточнення заробітної плати, що не входить у перелік підстав для повернення надміру виплачених пенсії згідно зі статтею 50 вище вказаного закону. Крім того, відповідачем не було надано доказів того, що позивача було повідомлено про вказане рішення та запропоновано добровільно повернути кошти.

За таких обставин, відповідач безпідставно проводив відрахування з пенсії відповідача, тому рішення суду в частині скасування рішення про утримання надміру виплачених сум є обґрунтованим. Кошти в сумі 1060,23 грн підлягають поверненню позивачу як незаконно утримані .

Короткий зміст вимог касаційної скарги

24 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У скарзі посилається на те, що судами неправильно встановлено обставини справи.

Зазначає, що, посилаючись на правову позицію викладену у постанові Вищого адміністративного суду України від 09.06.2016 у справі № 572/2240/15-а про те, що у позивача відсутнє право на зарахування відповідних сум доходу, що обчислюються для визначення пенсії, суд апеляційної інстанції неправильно застосував частину сьому статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Йдеться у скарзі й про те, що 78 841,35 грн та 927,46 грн є компенсацією заробітної плати позивача через незаконне відсторонення від посади та перебування під вартою, це кошти, з яких сплачуються страхові внески та які мають бути враховані відповідачем для обчислення пенсії.

У відзиві на касаційну скаргу управління ПФУ просить залишити її без задоволення, скасувати постанову суду апеляційної інстанції у частині задоволення позовних вимог та прийняти у цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 серпня 2018 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Гриців М.І., судді: Берназюк Я.О., Коваленко Н.В.

Верховний Суд ухвалою від 09 серпня 2018 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

Відповідно до повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 липня 2019 року на підставі розпорядження в.о. начальника управління забезпечення автоматизованого документообігу суду секретаріату Касаційного адміністративного суду від 18 липня 2019 року № 1024/0/78-19 визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя Тацій Л.В., судді: Стеценко С.Г., Шарапа В.М., справу передано судді-доповідачу.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 18 вересня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задоволено частково, зобов`язано відповідача зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 період, на який він був відсторонений від виконання покладених на нього обов`язків з 02.03.2002 року по 22.09.2004 року, відповідно до ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 07.03.2008 року, здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії за віком з 16.03.2015 року відповідно до здійсненого перерахунку трудового стажу. Дана постанова ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2015 року була залишена без змін.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 09.06.2016 року постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 18.09.2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2015 року в частині позовних вимог про зарахування ОСОБА_1 стажу у потрійному розмірі за період з 16.014.2002 року по 08.02.2002 року скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким зобов`язано управління ПФУ в Сарненському районі Рівненської області зарахувати до стажу ОСОБА_1 період з 16.01.2002 року по 08.02.2002 року в потрійному розмірі.

Відповідно до листа УПФУ в Сарненському районі Рівненської області від 24.11.2016 року № 3440/03-29 на звернення ОСОБА_1 встановлено, що розмір пенсії позивача станом на 16.03.2015 становив 3199,85 грн, а після перерахунку пенсії здійсненого за рішеннями судів розмір пенсійної виплати становить 3152,92 грн, було виявлено, що згідно з довідкою «індивідуальні відомості про застраховану особу» ТОВ «УКРБУДІНТЕХ» внесено зміни за 2008 рік щодо даних позивача, а саме за період з 01.10.2008 по 31.12.2008 не сплачені страхові внески, таким чином було внесено зміни в страховий стаж та заробітну плату за вказаний період при перерахунку пенсії.

Відповідно до розпорядження №138326 від 05.10.2016 ОСОБА_1 призначено пенсію з 16.03.2015 по 31.08.2015 в розмірі 3146,76 грн, з 01.09.2015 року в розмірі 3149,86 грн згідно даного розпорядження позивачу було зараховано стаж: страховий стаж - 14 років, 4 місяці, 13 днів, повний загальний стаж - 36 років 7 місяців 24 дні.

Відповідно до розпорядження №138326 від 23.03.2015 ОСОБА_1 було зараховано страховий стаж 13 років 2 місяці 28 днів, загальний стаж станом на 28.02.2015 становив 35 років 6 місяці 9 днів.

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 07.03.2008 заяву ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, поновлення порушених прав задоволено повністю, визначено розмір шкоди завданої внаслідок втраченої заробітної плати через незаконне відсторонення від займаної посади по основному місцю роботи та від роботи за сумісництвом в сумі 78 841 грн 35 коп.; внаслідок втрати заробітної плати через перебування під вартою в сумі 927грн 46 коп.; внаслідок витрат на проїзд для ознайомлення з матеріалами кримінальної справи та для участі в судових засіданнях в сумі 220 грн 44 коп.; внаслідок оплати роботи адвоката в сумі 5000 грн. Визначено розмір завданої ОСОБА_1 моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, засудженням та триманням під вартою в розмірі 100 000 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 185 191 грн 25 коп.

Позивач, вважаючи дії управління ПФУ щодо ненарахування для визначення величини пенсії доходу, отриманого як компенсацію заробітної плати через незаконне відсторонення від займаної посади, внаслідок втрати заробітної плати через перебування під вартою та інше, звернувся до суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у межах доводів касаційної скарги перевірив постановлені у цій справі судові рішення, обговорив доводи касаційної скарги і дійшов висновку про таке.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 18 вересня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задоволено частково, зобов`язано відповідача зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 період, на який він був відсторонений від виконання покладених на нього обов`язків з 02.03.2002 по 22.09.2004, відповідно до ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 07.03.2008, здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії за віком з 16.03.2015 відповідно до здійсненого перерахунку трудового стажу. Дана постанова ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2015 року залишена без змін.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 09.06.2016 постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 18.09.2015 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2015 в частині позовних вимог про зарахування ОСОБА_1 стажу у потрійному розмірі за період з 16.01.2002 по 08.02.2002 скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким зобов`язано управління ПФУ в Сарненському районі Рівненської області зарахувати до стажу ОСОБА_1 період з 16.01.2002 по 08.02.2002 у потрійному розмірі.

Що стосується зарахування для визначення величини пенсії доходу отриманого як компенсацію заробітної плати через незаконне відсторонення від займаної посади та моральної шкоди завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності апеляційний суд обґрунтовано зазначив, що у справі №572/2240/15-а позивач звертався з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі та просив, окрім стажу, зарахувати йому до заробітку, що враховується для призначення пенсії, відшкодовану йому майнову та моральну шкоду в загальній сумі 185 191 грн 25 коп. Проте постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 18.09.2015, ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2015 та постановою Вищого адміністративного суду України від 09.06.2016 позивачу було відмовлено у задоволенні цих вимог у повному обсязі.

При цьому, у цій постанові Вищий адміністративний суд України, аналізуючи норми Закону України "Про оплату праці" та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зроблено обґрунтований висновок про те, що ними не передбачено включення сум відшкодованої шкоди до сум виплат (доходу), на які нараховуються страхові внески. Таким чином вказані суми не можуть бути включені до доходу для обчислення пенсії.

Відповідно до статті 14 КАС постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України.

Частиною четвертою статті 78 КАС визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено, що із зазначених сум не сплачені страхові внески, тому і відсутнє право у позивача на зарахування відповідних сум до доходу, що обчислюється для визначення пенсії, колегія суддів обґрунтовано виснувала, що ці обставини доказуванню не підлягають.

Як правильно зазначив суд апеляційної інстанції, даний позов позивач ініціював з інших правових підстав, однак фактично просить зарахувати до його заробітку (доходу) ті ж суми у зарахуванні яких йому було відмовлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

Щодо доводів позивача про неврахування стажу роботи відповідно до судових рішень, то з наданих відповідачем документів слідує, що на момент призначення пенсії страховий стаж позивача становив 35 років 6 місяців 9 днів. Після виконання постанови Сарненського районного суду Рівненської області від 18.09.2015 цей стаж склав 36 років 7 місяців 24 дні. Після виконання постанови Вищого адміністративного суду від 09.06.2016 страховий стаж позивача становить 36 років 6 місяців 8 днів.

У зв`язку з проведеним перерахунком у позивача збільшився трудовий стаж, а в зв`язку з несплатою страхових внесків зменшився коефіцієнт заробітної плати, що і призвело до зменшення суми пенсії.

Колегія суддів апеляційного суду врахувала надані відповідачем докази та дійшла висновку, що вони підтверджують факт виконання рішення судів в повному обсязі.

Щодо утримання з пенсії позивача надміру виплачених сум, то суд апеляційної інстанції належним чином дослідив докази, зокрема, лист Управління з координації та контролю за виплатою пенсій від 21.10.2016 згідно з яким у пенсійній справі пенсіонера ОСОБА_1 виникла переплата внаслідок уточнення заробітної плати за період з 16.03.2015 по 31.10.2016 в сумі 1060,23 грн, у зв`язку із яким управління ПФУ прийняло рішення від 01.12.2016 № 304 про утримання надміру виплачених сум пенсії (причиною переплати вказано перерахунок пенсії на підставі судового рішення та уточнення заробітної плати), та з урахуванням вимог статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач безпідставно проводив відрахування з пенсії позивача.

В аспекті наведеного слід зазначити, що відповідно до статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції чинній до 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Як убачається із касаційної скарги, наведені в ній доводи щодо помилковості висновків суду апеляційної інстанції у цій справі, не спростовують правильності висновків суду апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

З огляду на викладене, керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.В. Тацій

Судді : С.Г. Стеценко

В.М. Шарапа