Справа № 753/6392/20
Суддя: Цимбал І. К.
Дата ухвалення: 2020-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6392/20
провадження № 2-а/753/251/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Цимбал І.К.

при секретарі - Остапчук М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого лейтенанта Управління патрульної поліції у м. Києві Максименко Ігоря Олександровича, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що відповідач будучи суб`єктом владних повноважень неправомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та піддав адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., про що виніс відповідну постанову у справі про адміністративне правопорушення (далі - постанова). Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності стало те, що позивач 16.02.2020 о 10.32 год. керуючи транспортним засобом «Toyota Sequoia» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Ялтинська в м. Києві порушив п. 18.8 ПДР України, а саме здійснив рух транспортного засобу при відкритих дверях трамваю.

В судове засідання представник позивача не з`явився, до початку розгляду справи надав клопотання про розгляд справи в його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи судом повідомлявся, відзив на позовну заяву у відповідності до ст. 162 КАС України не подавав, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

16.02.2020 відповідач виніс відносно позивача постанову, якою притягнув останнього до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності стало те, що позивач керуючи транспортним засобом 16.02.2020 о 10.32 год. керуючи транспортним засобом «Toyota Sequoia» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Ялтинська в м. Києві здійснив рух транспортного засобу при відкритих дверях трамваю, чим порушив п. 18.8 ПДР України /а.с. 5/.

Як вбачається з позову позивач не визнав порушення, що ставиться йому за вину та зазначив, що 16.02.2020 приблизно о 10:30 год. проїжджаючи по вул. Ялтинській в м. Києві зупинився на трамвайній зупинці для пропуску пасажирів. Після пропуску пасажирів та закриття дверей у трамваї продовжив рух на своєму транспортному засобі. Проте в подальшому був зупинений працівниками патрульної поліції. В подальшому працівник патрульної поліції, який не представився та не пояснив причини зупинки транспортного засобу повідомив, що позивач начеб то порушив ПДР України, а саме проїзду зупинок транспортних засобів. Позивач, не визнав правопорушення, яке ставиться йому за вину та пояснив, що здійснив рух після того як зачинилися двері трамваю. Проте, працівник патрульної поліції всупереч доводам та поясненням позивача склав відносно нього постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП та піддав адміністративному стягненню в розмірі 425 грн.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Разом з тим, згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, незважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП доказами по справі є також пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у постанові винесеній відповідачем не наведено будь-якої оцінки усним поясненням позивача, не наведено доказів, які б їх спростовували.

При цьому, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, до неї не додано жодного належного та допустимого доказу, щодо скоєння позивачем правопорушення, зазначеного у постанові від 16.02.2020, а сааме: щодо фіксування зазначених подій технічними приладами, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, чи інших документів.

За вказаних обставин, суд, приходить до висновку, що факт вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не підтверджується жодним доказом, а відповідачем, в порушенням вимог ст. 280 КУпАП, додатково не було встановлено чи було вчинено правопорушення, чи винен позивач в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Також, слід зазначити, що норми ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких обставин факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, на думку суду, в даному випадку є недоведеним.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В той же час, в порушення вказаних вимог, відповідачем не було вжито всіх заходів для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставини справи, що мали значення для її правильного вирішення.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, враховуючи наявні матеріали, суд вважає, що з боку ОСОБА_1 порушень, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП, не вбачається, оскільки будь-яких доказів на підтвердження обставин викладених в постанові відповідачем не надано, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупність, суд приходить до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а тому вважає за необхідне скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 16.02.2020 серії ЕАК №2115751 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до старшого лейтенанта Управління патрульної поліції у м. Києві Максименко Ігоря Олександровича, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення- задовольнити.

Скасувати постанову старшого лейтенанта Управління патрульної поліції у м. Києві Максименко Ігоря Олександровичау справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2115751 від 16 лютого 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді адміністративного штрафу в розмірі 425 грн.

Провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційно адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення або з дня отримання повного тексту рішення.

Головуючий: