Справа № 500/1382/20
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2020-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/1382/20

07 липня 2020 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

за участю:

секретаря судового засідання Семеха В.Т.

представника позивача приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз" Панчука С.М.

представника відповідача відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Лесьної Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз" до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання неправомірними дій та скасування постанов про стягнення виконавчого збору,-

ВСТАНОВИВ:

16 червня 2020 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз" до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання неправомірними дій та скасування постанов про стягнення виконавчого збору, в якій позивач просить:

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лесьної Н.В. в частині винесення постанов ВП №55472719 та №55472420 від 31.03.2020 про стягнення з ПрАТ "Тернопільміськгаз" виконавчого збору у розмірі 8770,01 грн. та 26400,00 грн. відповідно.

- скасувати постанови про стягнення виконавчого збору від 31.03.2020 у виконавчому провадженні №№55472719 та №55472420.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 31.03.2020 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лесьною Н.В. винесені постанови ВП №55472420 та ВП №55472419 про закінчення виконавчих проваджень з виконання наказів господарського суду Тернопільської області від 09.10.2017 №921/275/17-г/16 про стягнення з ПАТ "Тернопільміськгаз" на користь ПАТ Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 87701,07 грн. та 264000,00 грн. судового збору в повернення сплачених судових витрат за завою стягувача ПАТ НАК "Нафтогаз України" згідно пункту 1 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження".

В той же день 31.03.2020 головним державним виконавцем Лесьною Н.В. винесені постанови ВП №55472719 та ВП №55472420 про стягнення з ПрАТ "Тернопільміськгаз" виконавчого збору у розмірі 8770,01 грн. та 26400,00 грн. відповідно.

07.04.2020 головним державним виконавцем Лесьною Н.В. винесені постанови №61740237 та №61740053 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанов №55472719 та №55472420 про стягнення з ПрАТ "Тернопільміськгаз" виконавчого збору у розмірі 8770,01 та 26400,00 грн.

Позивач вважає, що дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лесьної Н.В. в частині винесення постанов №55472719 та №55472420 про стягнення з ПрАТ "Тернопільміськгаз" виконавчого збору у розмірі 8770,01 та 26400,00 грн. відповідно є неправомірними, а самі постанови про стягнення виконавчого збору №55472719 та №55472420 від 31.03.2020 підлягають скасуванню, оскільки державним виконавцем не було здійснено дій з примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача присуджених сум за виконавчими листами №921/275/17-/1б від 09.10.2017, а відтак відсутні підстави для стягнення виконавчого збору згідно оскаржуваних постанов про стягнення виконавчого збору.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.06.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання на 02.07.2020.

30.06.2020 від відповідача відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду поступив відзив на позовну заяву.

02.07.2020 в судовому засіданні оголошено перерву до 07.07.2020 за клопотанням представника позивача.

В судовому засіданні 07.07.2020 представник позивача приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз" позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити.

Представник відповідача відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в судовому засіданні 07.07.2020 проти задоволення позову заперечила з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 26.06.2017 по справі №921/275/17-г/16 стягнуто з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 25055632,68 грн. основного боргу, 4721438,01 грн. пені, 359393,27 грн. - 3% річних 87701,07 грн. в повернення сплаченого позивачем судового збору.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.09.2017 рішення господарського суду Тернопільської області від 26 червня 2017 року по справі №921/275/17-г/16 скасовано в частині розстрочення виконання рішення строком на 12 місяців.

Стягнуто з ПАТ по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" 264000,00 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги.

На виконання рішення господарського суду Тернопільської області та постанови Львівського апеляційного господарського суду 09.10.2017 видано накази, зокрема, про стягнення з ПАТ "Тернопільміськгаз" на користь ПАТ Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 87701,07 грн. та 264000,00 грн. судового збору в повернення сплачених судових витрат.

05.01.2018 державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №55472419 та ВП №55472420 з виконання наказів господарського суду Тернопільської області від 09.10.2017 №921/275/17-г/16 про стягнення з ПАТ "Тернопільміськгаз" на користь ПАТ Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 87701,07 грн. та 264000,00 грн. судового збору в повернення сплачених судових витрат відповідно.

31.03.2020 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лесьною Н.В. винесені постанови ВП №55472420 та ВП №55472419 про закінчення виконавчих проваджень з виконання наказів господарського суду Тернопільської області від 09.10.2017 №921/275/17-г/16 про стягнення з ПАТ "Тернопільміськгаз" на користь ПАТ Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 87701,07 грн. та 264000,00 грн. судового збору в повернення сплачених судових витрат за завою стягувача ПАТ НАК "Нафтогаз України" згідно пункту 1 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Крім того 31.03.2020 головним державним виконавцем Лесьною Н.В. винесені постанови ВП №55472719 та ВП №55472420 про стягнення з ПрАТ "Тернопільміськгаз" виконавчого збору у розмірі 8770,01 грн. та 26400,00 грн. відповідно.

07.04.2020 головним державним виконавцем Лесьною Н.В. винесені постанови №61740237 та №61740053 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанов №55472719 та №55472420 про стягнення з ПрАТ "Тернопільміськгаз" виконавчого збору у розмірі 8770,01 та 26400,00 грн.

Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог частини першої статті 11 Закону №1404-VIII державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За нормами статті 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

У відповідності до пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Положеннями частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених, зокрема 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною дев`ятою статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що рішення Господарського суду Тернопільської області від 26.06.2017 по справі №921/275/17-г/16 та постанова Львівського апеляційного господарського суду від 18.09.2017 були виконано позивачем 27 березня 2020 року, тобто після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до абзацу 1 частини третьої та частини четвертої статті 42 Закону №1404-VIII витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Зазначені норми права вказують на те, що закінчення виконавчого провадження та наявність несплачених витрат виконавчого провадження є безумовною підставою для винесення постанови про їх стягнення.

Доводи позивача, що виконавчий збір за своєю правовою природою є збором, який сплачується боржником за примусове виконання виконавчого документа та розраховується виходячи з фактично стягнутої або повернутої суми, суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до частини другої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Зазначена правова позиція узгоджується із висновками Верховного Суду наведеного в постанові від 20.11.2019 у справі №480/1558/19.

Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження.

Стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Правова позиція узгоджується із висновками Верховного Суду наведеного в постанові від 29.04.2020 у справі №480/3452/19.

Надаючи правову оцінку доводам позивача щодо того, що виконавчі документи були виконані боржником самостійно, а не внаслідок дій державного виконавця, суд враховує, що згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 02.05.2018 у справі №П/811/482/17 (К/9901/2149/17), виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду. Виконавчий збір є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.

Виключний перелік підстав, за яких виконавчий збір не стягується, визначений в частинах 5, 9 статті 27 Закону №1404-VIII, які у даному випадку відсутні.

Також суд зазначає, що з моменту відкриття виконавчого провадження та до моменту винесення постанови про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем здійснювались дії з примусового виконання наказів Господарського суду Тернопільської області від 09.10.2017 №921/275/17-г/16, а саме:

- 05.01.2018 державним виконавцем винесено постанови про арешт майна боржника;

- 05.01.2018 вчинено запити в реєструючі органи з метою виявлення будь-якого майна боржника;

- 13.02.2019 винесено постанови про передачу виконавчого провадження до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області згідно наказу начальника Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області №1/45 від 08.01.2019, оскільки адреса боржника належить до підвідомчості Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області;

- 03.12.2019 винесено постанови про передачу виконавчого провадження до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, згідно постанови від 28.10.2019;

- 06.12.2019 винесено постанови про прийняття виконавчого провадження та про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження №57549964;

- 02.12.2019 вчинено запити в реєструючі органи з метою встановлення майнового стану боржника;

- 18.02.2020 винесено постанову про розшук майна боржника, а також винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено в банківські установи для відома та виконання.

Вказані обставини підтверджується матеріалами виконавчого провадження, оглянутими в судовому засіданні.

Посилання позивача на правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №2540/3203/18 є безпідставним, оскільки у вказаній справі державний виконавець не проводив виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача присуджених сум за виконавчим листом, а також державний виконавець не стягнув у примусовому порядку суму, зазначену у виконавчому листі. Таким чином, обставини у вказаних справах суттєво відрізняються.

Частиною першою статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто, для відновлення порушеного права в зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав. Порушення вимог Закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (частини перша статті 5 КАС України).

Тобто, виходячи з аналізу вищезазначеної правової норми, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цією дією.

При прийнятті рішення по цій справі суд керується принципами адміністративного судочинства, зокрема, принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого суд не обмежується тільки документами та заявами про докази, які внесені сторонами, а також здійснює дослідження обставин у справі за власною ініціативою, у тому числі з метою реалізації завдань адміністративного судочинства.

Згідно статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З врахуванням наведеного державний виконавець при винесенні постанов про стягнення виконавчого збору ВП №55472719 та ВП №55472420 від 31.03.2020 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України про виконавче провадження, тому вимоги позивача про визнання неправомірними дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лесьної Н.В. в частині винесення постанов ВП №55472719 та №55472420 від 31.03.2020 про стягнення з ПрАТ "Тернопільміськгаз" виконавчого збору у розмірі 8770,01 грн. та 26400,00 грн. відповідно та скасування постанов про стягнення виконавчого збору від 31.03.2020 у виконавчому провадженні №55472719 та №55472420 є безпідставними і до задоволення не підлягають.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз" до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання неправомірними дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Лесьної Н.В. в частині винесення постанов ВП №55472719 та №55472420 від 31.03.2020 про стягнення з ПрАТ "Тернопільміськгаз" виконавчого збору у розмірі 8770,01 грн. та 26400,00 грн. відповідно та скасування постанов про стягнення виконавчого збору від 31.03.2020 у виконавчому провадженні №55472719 та №55472420 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 липня 2020 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

-приватне акціонерне товариство "Тернопільміськгаз" місцезнаходження вул. Шептицького, 20, м. Тернопіль, 46006 ;

відповідач:

-відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) місцезнаходження вул. Грушевського, 8, м. Тернопіль, 46022 ;

Головуючий суддя Мартиць О.І.