Справа № 520/744/2020
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 р. Справа № 520/744/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.03.2020 р. (ухвалене суддею Старосєльцевою О.В.) по справі № 520/744/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернувся до Головного управління Національної поліції в Харківській області з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Харківській області в Харківській області у виплаті надбавки за специфічні умови проходження служби; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити надбавку за специфічні умови проходження служби за період з 07.11.2015 р. по 30.09.2017 р. у розмірі теперішнього часу.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.03.2020 р. позов залишено без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.03.2020 р. скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Законів України Про оплату праці, «Про працю», «Про Національну поліцію», Кодексу законів про працю України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 30.11.1995 р.

Наказом Головного управління МВС України в Харківській області від 08.09.2015р. №484 заявника було призначено на посаду старшого інспектора-чергового чергової частини лінійного відділення на станції Харків-Пасажирський Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області.

У період з 07.11.2015 р. по 30.09.2017 р. позивач проходив службу в Холодногірському ВП Головного управління Національної поліції в Харківській області.

29.09.2017 р. наказом начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області № 641 майора поліції Чепеленко Г.М. звільнено зі служби в поліції згідно з п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Вказані обставини встановлені рішенням суду по справі № 820/1752/18 (яке згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень набрало законної сили 17.10.2018 р.), а тому ці обставини не підлягають додаткову доказуванню у межах даного спору.

25.09.2019 р. ОСОБА_1 звернувся до ГУ НП в Харківський області із заявою про встановлення, нарахування та виплату йому преміальної надбавки за специфічні умови проходження служби за період з 07.11.2015р. по 30.09.2017р.

За результатами розгляду вищезазначеного звернення листом ГУ НП № Ч-288/3/119/05/29-2019 від 23.10.2019 р., позивачу повідомлено, що ця надбавка установлена лише з 01.08.2019 р. Оскільки наказом ГУНП в Харківській області від 29.09.2017 р. № 641 о/с позивача звільнено з посади - 30.09.2017 р., то правові підстави для встановлення, нарахування та виплати даної надбавки відсутні.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача в нарахуванні та виплаті заявнику надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції за період з 07.11.2015 р. по 30.09.2017 р. не суперечить законодавству і не порушує прав позивача, оскільки поліцейським Холодногірського відділу поліції ця надбавка була вперше призначена лише з 01.08.2019 р., коли позивач вже був звільнений зі служби.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюється Законом України "Про Національну поліцію" та Положенням про проходження служби начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29.07.1991 р.

У пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 р. № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" визначено, що грошове забезпечення, зокрема, поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 1 пункту 4 цієї постанови надано право керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення, установлювати надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 р. № 260 (далі Порядок № 260), згідно п. 3 р. 1 якого до складу грошового забезпечення поліцейських входять: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); премії; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до вимог п. 6. р. 1 Порядок № 260 підставою для виплати грошового забезпечення є наказ керівника (начальника) органу, закладу, установи Національної поліції (далі - орган поліції) про призначення на посаду поліцейського відповідно до номенклатури посад, наказ ректора ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу поліції та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат.

Грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення (п. 7 р. 1 Порядку № 260).

Згідно із п. 4 р. 2 Порядку № 260 визначено, що надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції поліцейським виплачується в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби.

Розмір надбавки встановлюється кожному поліцейському індивідуально залежно від специфіки умов проходження служби (успішне виконання повноважень, якість, складність, обсяг та важливість виконуваних завдань, залучення до розробки проектів нормативно-правових актів тощо) на підставі мотивованого подання керівника структурного підрозділу відповідного органу поліції та оголошується наказом по особовому складу.

Виплата надбавки проводиться на підставі наказу про її встановлення з дня, зазначеного в наказі, у разі відсутності дати - з дня підписання наказу.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що в період з 07.11.2015 р. по 30.09.2017 р. подання про встановлення надбавки за специфічні умови проходження служби відносно заявника не складалось, відповідного наказу керівника органу поліції не видавалось.

Доводи апелянта, що 29.07.2019 р. після його звільнення зі служби в поліції до ГУНП в Харківській області надійшов службовий лист Голови Національної поліції України від 26.07.2019 р. № 8714/09/29-2019, яким надано дозвіл на встановлення поліцейським надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції, у зв`язку з чим він має право на отримання таких виплат, суд апеляційної інстанції вважає помилковими, оскільки чинним законодавством не передбачена можливість нарахування та виплати надбавок за минулий період працівнику, який звільнений зі служби до встановлення такої надбавки відповідним наказом, а судовим розглядом встановлено, що такий дозвіл надано після звільнення позивача зі служби в поліції.

Крім того, п. 4 Постанови № 988 передбачено, що керівник відповідних органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення має право, тобто на свій розсуд, наказом установлювати надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в межах 100% від посадового окладу того чи іншого працівника залежно від специфіки умов проходження служби, яка проводиться в свою чергу, на підставі мотивованого подання керівника структурного підрозділу, проте це не є його обов`язком.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладений у постанові Верховного Суду від 24.10.2018 р. по справі № 820/1033/17.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Таким чином, суд апеляційної інстанції, переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.03.2020 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.03.2020 р. по справі № 520/744/2020 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич