Справа № 766/6169/20
Суддя: Кузьміна О. І.
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №766/6169/20 н/п 2-а/766/547/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Кузьміної О.І.,

з участю секретаря судового засідання Білої А.Ю.,

позивач ОСОБА_1 ,

представника відповідача Мієнко Д.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 31.03.2020 року інспектором поліції, було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2321445, якою на позивача накладено штраф в розмірі 255 грн., за те що він 31.03.2020 року о 11:08 год., керуючи транспортним засобом перевищив встановлені обмеження руху більше ніж на 20 км/год., а саме в населеному пункті рухався зі швидкістю 77км/год. Швидкість виміряна приладом TruCAM 0007121, чим порушив п.12.4 ПДР України. Порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год), за що передбачена відповідальність згідно з ч.1 ст.122 КУпАП. Позивач заперечує дані обставини, оскільки швидкість руху не перевищував. Просив суд скасувати постанову серії ЕАК № 2321445 від 31.03.2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

06.05.2020 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву та відеоматеріали зазначеної події, в якому він вважає позовні вимоги безпідставними, а постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є обґрунтованою та законною, оскільки факт порушення зафіксовано на фото та відео файлах, в зв`язку з чим просить відмовити в у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, вказав, що рухався зі швидкістю 62-65км/год. та не міг перевищувати, просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, а постанову залишити без змін. В обґрунтування своєї позиції представник відповідача зазначила, що справу про адміністративне правопорушення, було розглянуто відповідачем, а постанова прийнята законно, процедура відповідає вимогам законодавства, доводи позивача про необґрунтованість та незаконність є надуманими та не відповідають вимогам закону, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 31.03.2020 року інспектор, виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 225 грн. за те, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Citroen C4 Picasso, д.н. НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження руху більше ніж на 20 км/год., а саме в населеному пункті рухався зі швидкістю 77км/год. Швидкість виміряна приладом TruCAM 0007121, чим порушив п.12.4 ПДР України. Порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год), за що передбачена відповідальність згідно з ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п.12.4 ПДР України передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50км/год.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Положеннями ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Таким чином, постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення правопорушення, внаслідок чого провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП, не здійснюється.

Позивач в обґрунтування вимог зазначив, що складу правопорушення в його діях не має, оскільки керуючи автомобілем, рухався з дозволеною швидкістю.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Докази суду надають учасники справи.

На підтвердження правомірності прийнятого рішення відповідачем надано до суду відеозапис, з якого видно, що дійсно 31.03.2020 позивач ОСОБА_1 керував автомобілем Citroen C4 Picasso, д.н. НОМЕР_1 зі швидкістю 77 км/год. на ділянці дороги де дозволена швидкість не більше 50 км/год., чим порушив п. 12.4. ПДР України.

Вчинення позивачем інкримінованого правопорушення повністю підтверджено доданим відповідачем до матеріалів справи відео, здійсненим сертифікованим приладом TruCam LTI 20/20 № ТС000721, на якому зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 77 км/год.

Отже, наданий відповідачем відеоматеріал є належними та допустимим доказом, який підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, обставини якого викладені в оскаржуваній постанові.

Посилання позивача на те, що його транспортний засіб рухався із дозволеною швидкістю, не приймається судом до уваги та не знайшли об`єктивного підтвердження, спростовані дослідженими судом доказами та відеозаписом і не ґрунтуються на законі, зокрема чинних приписах ПДР.

Отже, встановлені обставини в їх сукупності свідчать про обґрунтованість доводів відповідача про порушення позивачем вимог п.12.4 ПДР та законність притягнення позивача до відповідальності згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Стосовно аргументів позивача щодо правових підстав застосування відповідачем лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У 3197 -12 .

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивача обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП, постанова серії ЕАК № 2321445 від 31.03.2020 винесена інспектором поліції УПП в Херсонській області, у межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та нормами КУпАП, є законною, підстави для її скасування відсутні, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 543/775/17, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287,288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки судовий збір позивачем сплачено не було, а в позові відмовлено, з позивача ОСОБА_1 слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 420,40 грн.

Керуючись ст.ст.122, 251, 258, 283 КУпАП, ст.ст. 72 - 77, 90, 121, 139, 243-244, 246, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ) на корить держави на судовий збір у розмірі 420грн.40коп.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. І. Кузьміна

Повний текст рішення складено 07.07.2020 року