Справа № 420/3264/20
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2020-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3264/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 12.03.2020 року №840927 про відмову у перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо відмови у здійсненні перерахунку розміру довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , починаючи з 18 лютого 2020 року, встановивши його у розмірі 90% грошового утримання (заробітної плати) працюючого на відповідній посаді судді згідно довідки Господарського суду Одеської області №08-29/1257/2020 від 26.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що звільнений з посади судді Господарського суду Одеської області постановою Верховної Ради України №2864-VI від 23 грудня 2010 року у зв`язку із виходом у відставку. Позивач 11.03.2020 року звернувся до Головного управління ПФУ в Одеській області із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, надавши відповідачу оригінал довідки Господарського суду Одеської області №08-29/1257/2020 від 26.02.2020 року. Рішенням від 12.03.2020 року №840927 відповідач відмовив позивачу у перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Позивач вважає дане рішення відповідача незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, адже відсутність порядку перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці у зв`язку із прийняттям Рішення Конституційного суду України від 18.02.2020 року, не може бути підставою для відмови відповідача у здійсненні такого перерахунку, адже така відмова не ґрунтується на жодному положенні закону. З грудня 2010 року, у зв`язку з виходом у відставку, позивачу призначено довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання за нормами ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній на момент звільнення позивача з посади судді). На переконання позивача відмова відповідача всупереч положень чинного законодавства здійснити перерахунок раніше призначеного довічного грошового утримання судді у відставці, фактично є позбавленням права позивача на отримання довічного утримання в повному обсязі, є непропорційним втручанням у право позивача мирно володіти майном.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області 19.05.2020 року надано до суду відзив на позовну заяву (а.с.59), в якому представник висловив свої заперечення стосовно позовних вимог. Представник відповідача вказує, що Рішенням управління від 12.03.2020 року №840927 позивачу повідомлено про неможливість здійснення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці з огляду на відсутність порядку проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням вказаного рішення Конституційного суду. За таких обставин позивачу відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою про суддівську винагороду до надходження роз`яснень щодо порядку проведення такого перерахунку. У травні 2020 року надійшло роз`яснення щодо порядку проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Рішенням Головного управління №27 позивачу здійснено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки 26.02.2020 року №08- 29/1257/2020 про суддівську винагороду виходячи із розміру 50% суддівської винагороди. Згідно ст.142 Закону України №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Стаж позивача на посаді судді складає 19 років 2 місяці 22 дні. Відповідач вважає дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області правомірними та такими, що повністю відповідають вимогам чинного законодавства України.

У відповіді на відзив на позов (а.с.126-133) позивач зазначив, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років. Київським районним судом міста Одеси у постанові від 14.10.2013 року та Одеським апеляційним адміністративним судом в ухвалі від 30 січня 2014 року по справі №520/12491/13-а визначено стаж роботи позивача на посаді судді - 33 роки 8 місяців та 9 днів. Дані факти мають преюдиційне значення та не потребують доказування. Позивач стверджує, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом №2453-VІ, передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судці не менше як 10 років, часу роботи на посаді прокурора. здійснення перерахунку мого стажу та не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді строку моєї роботи на посаді прокурор і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є неправомірним. Здійснення перерахунку стажу та не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді строку роботи на посаді прокурора і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є неправомірним.

При цьому, суд зазначає, що у відповіді на відзив на позов (а.с.126-133) позивач просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо встановлення під час розгляду даної справи довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50% грошового утримання (заробітної плати) працюючого на відповідній посаді судді;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 12.03.2020 року №840927 про відмову у перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус судді і щодо відмови у здійсненні перерахунку розміру довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , починаючи з 18 лютого 2020 року, встановивши його у розмірі 90% грошового утримання (заробітної плати) працюючого на відповідній посаді судді згідно довідки Господарського суду Одеської області №08-29/1257/2020 від 26.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Ухвалою суд від 30.04.2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що постановою Верховної Ради України №2864-VI від 23 грудня 2010 року ОСОБА_1 звільнено з посади судді Господарського суду Одеської області у зв`язку із виходом у відставку (а.с.14).

Як вбачається з розпорядження Управління ПФУ у Київському районі №840927 від 04.07.2012 року позивачу з 01.07.2012 року призначено щомісячне довічне грошового утримання судді у відставці в розмірі 80% при загальному стажі 44 роки 10 місяців (а.с.90).

Постановою Київського районного суду міста Одеси від 14.10.2013 року по справі 520/12491/13-а (а.с.41-46) адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси про визнання протиправним рішення та зобов`язання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси №840927 від 20.06.2013 року щодо відмови у здійсненні перерахунку розміру довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 . Зобов`язано Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси здійснити перерахунок та виплатити довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 згідно довідки Господарського суду Одеської області від 11.06.2013 року №09-24/3720/13, починаючи з 03 червня 2013 року, встановивши його у розмірі 90% грошового утримання (заробітної плати) працюючого на відповідній посаді судді, тобто у сумі 17549 грн. 10 коп.

В межах розгляду даної справи судом встановлено, що відповідно до положень ст.43 Закону України «Про статус суддів та статті 11 розділу XII «Прикінцеві положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів»», стаж роботи судді ОСОБА_1 складає 33 роки 8 місяців та 9 днів а розмір довічного грошового утримання позивача з 03 червня 2013 року повинен становити 90% грошового утримання (заробітної плати) працюючого на відповідній посаді судді.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2014 року по справі 520/12491/13-а Постанову Київського районного суду міста Одеси від 14.10.2013 року залишено без змін.

Відповідно до розпорядження Управління ПФУ у Київському районі №840927 від 07.05.2015 року позивачу здійснено перерахунок довічного грошового утримання з 01.03.2014 року з розрахунку 90% грошового утримання (заробітної плати) працюючого на відповідній посаді судді у сумі 17549 грн. 10 коп. (з/б а.с.113).

Яку вбачається з матеріалів справи надалі позивачу впродовж 2013-2019 років виплачувалось довічне грошове утримання з розрахунку 90% грошового утримання (заробітної плати) працюючого на відповідній посаді судді (а.с.114-123).

Відповідно до довідки Господарського суду Одеської області №08-29/1257/2020 від 26.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 18.02.2020 року суддівська винагорода позивача, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 107202,00 грн, в тому числі посадовий оклад 63060,00 грн., доплата за вислугу років (70%) 44142,00 грн. (а.с.65).

Позивач, 11.03.2020 року звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Господарського суду Одеської області №08-29/1257/2020 від 26.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с.66).

Рішенням від 12.03.2020 року №840927 позивачу відмовлено у перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з підстав того, що на даний час відсутній порядок проведення перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці з урахуванням вказаного рішення Конституційного суду, а тому позивачу відмовлено у перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці згідно із довідкою про суддівську винагороду від 26.02.2020 року №08-29/1257/2020 до надходження роз`яснень щодо порядку проведення такого перерахунку (а.с.64).

Рішенням Головного управління ПФУ в Одеській області №27 від 15.05.2020 року позивачу здійснено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 26.02.2020 року №08-29/1257/2020 про суддівську винагороду виходячи із розміру 50% суддівської винагороди (а.с.63).

Позивач вважає Рішення Головного управління ПФУ в Одеській області від 12.03.2020 року №840927 протиправним, а тому звернувся до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В свою чергу в п.6 ч.1 ст.92 Конституції України зазначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до ст.130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд встановив, що позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці за нормами Закону України «Про статус суддів» №2862-XII від 15.12.1992 року.

Згідно з ч.1 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній на момент звільнення позивача з посади судді) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

30.09.2016 року набув чинності Закон України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон №1402-VIII).

Відповідно до ч.4 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Отже, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Статтею 142 Закону №1402-VIII урегульовано порядок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Разом з тим, Прикінцевими та Перехідними положеннями Закону №1402-VIII передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 положення п.25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до довідки Господарського суду Одеської області №08-29/1257/2020 від 26.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 18.02.2020 року суддівська винагорода, позивача, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 107202,00 грн (а.с.65).

Як встановлено судом, відповідачем 15.05.2020 року проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, який обрахований в розмірі 50% від грошового утримання діючого судді (а.с.63).

При цьому, у відзиві на позов, представник зазначає, що стаж позивача на посаді судді складає 19 років 2 місяці 22 дні. Крім того, у відзиві відповідач посилається на положення ст.142 Закону України №1402-VIII, якими зазначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Суд наголошує, що Постановою Київського районного суду міста Одеси від 14.10.2013 року по справі №520/12491/13-а позивачу встановлено довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання (заробітної плати) працюючого на відповідній посаді судді.

При цьому, в межах розгляду справи №520/12491/13-а судом встановлено, що відповідно до положень ст.43 Закону України «Про статус суддів та статті 11 розділу XII «Прикінцеві положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів»», стаж роботи судді ОСОБА_1 складає 33 роки 8 місяців та 9 днів.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, обставина щодо наявності у позивача права на отримання довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання (заробітної плати) працюючого на відповідній посаді судді не підлягає доказуванню в силу ч.4 ст.78 КАС України.

Жодних правових обґрунтувань щодо зміни саме відповідачем стажу на посаді судді до суду не надано.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.47 КАС України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд зазначає, що у відповіді на відзив на позов (а.с.126-133) позивач просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо встановлення під час розгляду даної справи довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50% грошового утримання (заробітної плати) працюючого на відповідній посаді судді;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 12.03.2020 року №840927 про відмову у перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус судді і щодо відмови у здійсненні перерахунку розміру довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , починаючи з 18 лютого 2020 року, встановивши його у розмірі 90% грошового утримання (заробітної плати) працюючого на відповідній посаді судді згідно довідки Господарського суду Одеської області №08-29/1257/2020 від 26.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Отже, у випадку змінити предмет або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог позивач до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, подає відповідну належним чином оформлену письмову заяву.

При цьому, суд наділений правом вийти за межі позовних вимог під час ухвалення рішення у справі, зокрема що стосується прав позивача за захистом яких він звернувся.

Як роз`яснив Верховний Суд України у пункті 3 постанови Пленуму №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення», вихід за межі позовних вимог це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов:

- лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача;

- повний захист прав позивач неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав;

- вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

Суд звертає увагу позивача, що відповідь на відзив на позов не є належним чином оформленою заявою передбаченою положеннями ч.1 ст.47 КАС України, а тому суд розглядає справу в межах заявлених в позові вимог.

Водночас, суд зазначає, що Рішенням від 12.03.2020 року №840927 позивачу відмовлено у перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» на підставі довідки Господарського суду Одеської області №08-29/1257/2020 від 26.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 18.02.2020 року (а.с.65).

При цьому, Рішенням Головного управління ПФУ в Одеській області №27 позивачу здійснено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Господарського суду Одеської області №08-29/1257/2020 від 26.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 18.02.2020 року виходячи із розміру 50% суддівської винагороди, що підтверджується перерахунком від 15.05.2020 року (а.с.63).

Тобто, оскаржуване позивачем рішення втратило свою юридичну силу та не несе будь-яких правових наслідків для позивача так, як позивачу здійснено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Господарського суду Одеської області №08-29/1257/2020 від 26.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 18.02.2020 року Рішенням Головного управління ПФУ в Одеській області №27, що підтверджується перерахунком від 15.05.2020 року (а.с.63).

Суд зазначає, що за приписами п.19 ч.1 ст.4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Рішенням Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 визначено, що ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Ненормативні правові акти є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені після їх виконання.

Позивач оскаржує рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 12.03.2020 року №840927 про відмову у перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо відмови у здійсненні перерахунку розміру довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 як акт індивідуальної дії, яким порушено права позивача.

Однак, станом на день розгляду справи позивачу перерахунком від 15.05.2020 року на підставі Рішення Головного управління ПФУ в Одеській області №27 здійснено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Господарського суду Одеської області №08-29/1257/2020 від 26.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 18.02.2020 року.

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 12.03.2020 року №840927 про відмову у перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо відмови у здійсненні перерахунку розміру довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці втратило свою силу та не несе для позивача будь-яких правових наслідків та не порушує його права.

Крім того, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області позивачу здійснено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Господарського суду Одеської області №08-29/1257/2020 від 26.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 18.02.2020 року.

Таким чином, з урахуванням наведених судом доводів, встановлених обставин, суд прийшов до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог за даним позовом.

Щодо зазначення позивачем у відповіді на відзив на позов про порушення прав позивача Рішенням Головного управління ПФУ в Одеській області №27 від 15.05.2020 року суд не надає правову оцінку зазначеному рішенню, оскільки воно не є предметом спору.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі РуїсТоріха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бендерський проти України" від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Частиною 1 ст.72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази, які наявні у справі щодо їх належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає що позов не підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати розподілити відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 21, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.15.5 ч.І Перехідних положень КАС України апеляційна скарга подається до або через відповідні суди, а матеріали справи витребуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83)

Суддя П.П. Марин

.