Справа № 440/3012/19
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 р. Справа № 440/3012/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Чалого І.С.,

суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.09.2019, головуючий суддя І інстанції: О.В. Гіглава, м. Полтава, повний текст складено 17.09.19 по справі № 440/3012/19 за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, третя особа: Полтавський обласний військовий комісаріат

про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправними дій ГУПФУ в Полтавській області щодо перерахунку та виплати з 01.01.2018 пенсії ОСОБА_1 з обмеженням її максимального розміру; визнання протиправною бездіяльності ГУПФУ в Полтавській області щодо виплати ОСОБА_1 перерахованої відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсії з 01.01.2018 у розмірі 100% суми підвищення; зобов`язання ГУПФУ в Полтавській області виплатити ОСОБА_1 перераховану відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсію з 01.01.2018 у розмірі 100% суми підвищення, без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат. Також просив на підставі статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати у п`ятнадцятиденний строк з дня набрання ним чинності звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з обмеженням її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 01 січня 2018 року.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо невиплати ОСОБА_1 перерахованої відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсії з 01 січня 2018 року з урахуванням 100% від суми підвищення до пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити виплату ОСОБА_1 перерахованої з 01 січня 2018 року пенсії відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, без обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, для осіб, які втратили працездатність та з урахуванням проведених виплат.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області ().

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що на момент складання та направлення до органу пенсійного фонду довідки про перерахунок пенсії положення пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та пункту 5 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45, були чинними та підлягали застосуванню Головним управлінням. Із втратою чинності положеннями пунктів 1, 2 постанови №103 та пункту 5 Порядку №45 цей алгоритм дій не змінився, а відтак додаткового або нового порядку складання довідки про розмір грошового забезпечення та направлення її до пенсійного органу не встановлено. Щодо вимоги про перерахунок пенсії у 100% розмірі, пенсійний орган зазначає, що постанова № 103 на час вчинення спірних дій була чинною, не була визнана неконституційною та підлягала застосуванню до спірних правовідносин. Одночасно заявник апеляційної скарги зазначає, що Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 14.08.2019 № 804 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян". Стверджує, що висновок суду про зобов`язання відповідача здійснити виплату у розмірі 100 % є неправомірним, оскільки суперечить постанові Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 № 804, яка на даний час є чинною та жодним нормативним актом чи рішенням суду не скасована, а тому є обов`язковою для виконання для органів Пенсійного фонду України. Посилається на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи не враховано, що частина сьома статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та стаття 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", якими передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, є діючими та не визнані неконституційними, а відтак підлягають застосуванню відповідачем.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 зупинено провадження у справі № 440/3012/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій адміністративній справі № 160/3586/19 (Пз/9901/12/190).

16.04.2020 провадження у справі поновлено у зв`язку з набранням чинності рішенням Верховного Суду у зразковій адміністративній справі № 160/3586/19 (Пз/9901/12/190).

Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження в межах доводів апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФУ в Полтавській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" ГУПФУ в Полтавській області проведено перерахунок пенсії позивачу з 01.01.2018 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії (а.с. 70).

Перерахована пенсія ОСОБА_1 , в тому числі на виконання рішення суду з урахуванням розміру пенсії 90 % від розміру грошового забезпечення, з 01.01.2018 склала 14742 грн. При цьому, до виплати з 01.01.2018 останньому визначено суму пенсії 9735,85 грн, з яких 5741,69 грн - попередня сума пенсії та 3994,16 грн - 50% від суми підвищення до пенсії (7988,31 грн х 50%) (а.с. 14).

В результаті перерахунку пенсії, в тому числі на виконання рішення суду, з 01.07.2018 розмір пенсії позивача склав 14742,00 грн, з урахуванням максимального розміру пенсії - 14350,00 грн. При цьому, до виплати з 01.01.2018 останньому визначено суму пенсії 9735,85 грн, з яких 5741,69 грн - попередня сума пенсії та 3994,16 грн - 50% від суми підвищення до пенсії (7988,31 грн х 50%) (а.с. 13).

В результаті вказаного перерахунку підвищення до пенсії позивача склало 7988,31 грн, з яких підлягало виплаті: з 01.01.2018 по 31.12.2018 щомісячно 50% від підвищення 3994,16 грн; з 01.01.2019 по 31.12.2019 щомісячно 75% від підвищення 5991,23 грн; з 01.01.2020 100% щомісячно від підвищення 7988,31 грн (а.с. 42).

За наслідками звернення позивача з приводу виплати йому перерахованої відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсії з 01.01.2018 з урахуванням 100% від суми підвищення та без обмеження її максимальним розміром, пенсійний орган листом від 02.05.2019 №8652/С-1 повідомив, що доплату перерахованого розміру пенсії за період з 01.01.2018 по 22.10.2018 буде забезпечено в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду".

Не погоджуючись з перерахунком та виплатою ГУПФУ в Полтавській області з 01.01.2018 пенсії ОСОБА_1 з обмеженням її максимального розміру та з урахуванням 50%, а у подальшому, 75% від підвищення пенсії, останній звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виснував, що норми Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не передбачають можливості розстрочення виплати сум підвищення до перерахованих пенсій у зменшеному розмірі та обмеження пенсії максимальним розміром.

Колегія суддів частково не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі по тексту - Закон № 2262-ХІІ).

Зазначений Закон №2262-ХІІ визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до ч.ч.1,2,4 ст.63 Закону №2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Частина 18 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ встановлює, що у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

Відповідно до ч.3 ст.51 Закону № 2262-ХІІ перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів ПФУ та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45 (далі по тексту - Порядок № 45).

Пунктом 1 Порядку № 45 визначено, що пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4 Порядку №45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону №2262-ХІІ. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі по тексту Постанова Кабінету Міністрів України №103) відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб постановлено: перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон) до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до Постанови № 704.

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України № 103 виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 01 січня 2018 року у таких розмірах: з 01 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Аналіз наведених вище норм права дає підстави для висновку, що підставою для проведення перерахунку пенсії особам, які отримують пенсію за нормами Закону № 2262-ХІІ, є зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, або введення для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, проведеного на підставі рішення Кабінету Міністрів України, позаяк саме цьому органу законодавчо надано право на встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, а також розміри складових грошового забезпечення для такого перерахунку

30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою збільшив розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103) ця постанова набирає чинності з 01 березня 2018 року.

Отже, з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704, якою змінені (збільшені) розміри грошового забезпечення військовослужбовців, у позивача виникли підстави для перерахунку пенсії.

З огляду на матеріали справи, відповідачем по справі було проведено перерахунок та виплату пенсії позивача у розмірах, що передбачені Постанови Кабінету Міністрів України №103 (з відповідними обмеженнями), що не заперечується сторонами в справі.

Колегія суддів зазначає, що Постанова №103 на час вчинення відповідачем перерахунку пенсії була чинною та підлягала застосуванню до спірних правовідносин.

Водночас, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 по справі №826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 Порядку № 45, додатку 2 до Порядку № 45.

Суд визнає, що частина друга статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду, не регулює питань щодо можливості застосування нормативно-правових актів, визнаних судом протиправними. Предметом її регулювання є встановлення моменту втрати чинності нормативно-правовим актом, визнаним судом нечинним.

Колегія суддів наголошує на неможливості виконання положення нормативно-правового акта, визнаного судом протиправним та таким, що прийнятий поза межами повноважень, не в порядку та спосіб, передбачені законом.

Отже, з набранням законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18 (з 05.03.2019) позивач має право на отримання пенсійних виплат у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, починаючи з 05.03.2019.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у рішенні від 06.08.2019 у справі №160/3586/19, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 та постановах від 09.04.2020 у справі №640/19928/18.

Разом із тим, скасування з 05.03.2019 в судовому порядку пункту 2 постанови №103 не впливає на результат розгляду цієї справи по суті, оскільки станом на час виникнення спірних правовідносин відповідні норми постанови №103 були чинними і пенсійний орган правомірно їх дотримувався.

Вищевказаний висновок узгоджується правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 17.06.2020 по справі №2540/2873/18.

Колегія суддів ураховує посилання суду на відсутність підстав у Кабінету Міністрів України здійснювати розстрочення виплати суми підвищення до перерахованих пенсій, що в подальшому й призвело до скасування окремих пунктів цієї постанови в судовому порядку.

Водночас суд апеляційної інстанції зважає на те, що відповідач є територіальним органом виконавчої влади, які в своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, а тому він, в силу приписів ст. 19 Конституції України, не мав підстав не враховувати вимоги п.2 Постанови № 103 до моменту втрати чинності нормативно-правовим актом, визнаним судом нечинним.

Отже, з урахуванням відсутності у Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в силу ст.19 Конституції України, в період з 01.01.2018 по 04.03.2019 іншого законного способу дій, ніж передбачений Постановою №103, колегія суддів зазначає, що відповідач, виплачуючи в період з 01.01.2018 по 31.12.2018 - 50% підвищення до пенсії, а з 01.01.2019 по 04.03.2019 75% підвищення до пенсії позивача, діяв у відповідності до п.2 Постанови №103 та не порушив вимог ч.4 ст.63 Закону № 2262-ХІІ, оскільки такий спосіб дій був прямо передбачений вказаною Постановою Кабінету Міністрів України.

За таких обставин, колегія суддів уважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо протиправності дій органу Пенсійного фонду в частині виплати позивачу підвищення пенсії в наведених вище розмірах за період 01.01.2018. по 04.03.2019.

Водночас, з 05.03.2019 пенсія позивачу підлягає виплаті з урахуванням 100% суми підвищення відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ, оскільки дії відповідача, з урахуванням викладеного вище, щодо зменшення розміру пенсії позивача за рахунок виплати з 05.03.2019 тільки 75 відсотків суми підвищення пенсії є протиправними.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що право позивача на отримання перерахованого розміру пенсії за період з 05 березня 2019 року, з урахуванням вже сплачених сум, визначається Законом №2262- XII, підпадає під дію статті 1 Першого протоколу до Конвенції "Захист прав власності", а тому погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в цій частині.

Посилання позивача на практику Європейського суду з прав людини, а також правові позиції Конституційного Суду України, висловлені в його рішеннях не суперечать та не спростовують в даному випадку висновків суду апеляційної інстанції по даній справі.

Щодо доводів заявника апеляційної скарги про відсутність підстав для надсилання нової довідки про розмір грошового забезпечення у зв`язку зі скасуванням окремих норм Постанови № 103, то колегія суддів звертає увагу, що в межах розгляду цієї справи спірним є правомірність дій органу Пенсійного фонду щодо поетапної виплати підвищення до пенсії, проведеного у зв`язку з перерахунком пенсії на підставі Постанови № 103, яка в подальшому була визнана нечинною, а не спір щодо складових грошового забезпечення, які враховуються під час перерахунку пенсії.

Окрім цього, спростовуючи доводи заявника апеляційної скарги про необхідність врахування положень постанови Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 №804 "Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", яка набула чинності 04.09.2019, колегія суддів зазначає таке.

Вказаною постановою встановлено, що виплата пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 1 січня 2018 р. з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року.

Норми вказаної Постанови № 804 за змістом дублюють норми п. 1, 2 Постанови № 103, яка в судовому порядку була визнана протиправною та нечинною.

Відповідно ч. 2 ст.22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до другого речення ч. 4 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ у разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

З вказаної вище норми права вбачається імперативне правило заборони зменшувати розмір пенсії при проведенні наступних перерахунків пенсії, в тому числі проведених в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів зауважує, що фактично вищевказана Постанова № 804, з урахуванням вже визначеного позивачу з 05.03.2019 права на виплату пенсії у 100% розмірі підвищення пенсії, з 04.09.2019 обмежує розмір гарантованого позивачу пенсійного забезпечення у 2019 році 75 % сумою підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018, тобто вказаний нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України є таким, що звужує зміст та обсяг існуючих прав позивача на законодавчо встановлений розмір пенсійного забезпечення.

За таких обставин, такі доводи заявника апеляційної скарги колегія суддів визнає безпідставними.

Щодо доводів відповідача в апеляційній скарзі про те, що судом під час розгляду справи не враховано, що частина сьома статті 43 Закону № 2262-ХІІ та стаття 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", якими передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, є діючими та не визнані неконституційними, а відтак підлягають застосуванню відповідачем, колегія суддів зазначає таке.

Положення статті 43 Закону № 2262-ХІІ про те що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність доповнено згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 848-VIII від 24.12.2015.

Проте, зазначене положення в цілому визнано неконституційним відповідно до рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016.

Згідно із пунктом другим резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016, зокрема, частина 7 статті 43 Закону № 2262-ХІІ втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, з 20.12.2016 нечинною є частина 7 статті 43 в Законі № 2262-ХІІ. Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VIII, який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 01.01.2017, у частині 7 статті 43 Закону № 2262-ХІ слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".

Буквальне розуміння змін внесених Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 дозволяє стверджувати, що у Законі № 2262-ХІІ відсутня частина 7 статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Це означає, що протягом 2017 року стаття 43 Закону № 2262-ХІІ не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774 до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Даний висновок узгоджується із позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 127/4267/17, від 16.10.2018 у справі № 522/16882/17 та постанові Верховного Суду від 05.02.2020 у справі № 815/357/18.

Отже, дії органу Пенсійного фонду щодо обмеження виплати пенсії максимальним розміром починаючи з 20.12.2016 стосовно осіб, які отримують пенсії за нормами Закону № 2262-ХІІ та розмір пенсії яких становить більше ніж десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, є протиправними.

В контексті розгляду цієї справі колегія суддів ураховує, що розмір пенсії позивача після проведеного перерахунку починаючи з 01.01.2018 становив 14742 грн. До виплати з 01.01.2018 останньому визначено суму пенсії 9735,85 грн, з яких 5741,69 грн - попередня сума пенсії та 3994,16 грн - 50% від суми підвищення до пенсії (7988,31 грн х 50%). При цьому, сума пенсії до виплати з урахуванням обмеження 50 % від суми підвищення ( 9735,85 грн) не перевищувала десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, тому відсутні підстави стверджувати, що Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області допустило порушення прав позивача при здійсненні виплати його пенсії в період дії приписів Постанови № 103.

Водночас здійснивши додавання до суми попередньої пенсії (5741,69 грн) суму підвищення до пенсії (7988,31 грн) можна побачити, що відповідачем всі розрахунки підвищень проводилися не з суми пенсії, яка визначена у розмірі 90 % від суми грошового забезпечення ( 14742 грн), а з суми 13730 грн, тобто виходячи з десяти прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність, станом на 01.01.2018.

Отже, дій відповідача щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 з обмеженням її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 01 січня 2018 року по 04 березня 2019 року є протиправними.

В свою чергу, починаючи з 05.03.2019 позивач набув право на перерахунок та виплату пенсії з урахуванням 100 % підвищення відповідно до ст. 63 Закону № 2262-ХІ. Оскільки розмір пенсії з урахуванням всієї суми підвищення до виплати в сумі 14742 грн перевищує десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, з цієї дати правомірними діями слід уважати виплату всієї суми пенсії з урахуванням 100 % від суми підвищення без обмеження пенсії максимальним розміром.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність дій органу Пенсійного фонду щодо перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з обмеженням її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 05.03.2019.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Отже, враховуючи те, що судом першої інстанції не враховано приписи Постанови № 103 та Порядку № 45 (в редакції до 04.03.2019), які мають бути застосовані до спірних правовідносин, та вимоги ст. 265 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дії відповідача щодо виплати пенсії ОСОБА_1 з обмеженням її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, для осіб, які втратили працездатність, визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати перерахованої пенсії з урахуванням 100% від суми підвищення до пенсії та зобов`язання здійснити виплату перерахованої пенсії відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ з урахуванням 100% суми підвищення пенсії за період з 01.01.2018 по 04.03.2019 включно з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

В іншій частині, тобто в частині зобов`язання провести перерахунок пенсії без обмеженням її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 01 січня 2018 року по 04 березня 2019, та зобов`язання здійснити виплату ОСОБА_1 перерахованої з 05 березня 2019 року пенсії відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, без обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, для осіб, які втратили працездатність та з урахуванням проведених виплат, рішення суду першої інстанції відповідає вимогам законності та обґрунтованості судового рішення, визначеним статтею 242 КАС України.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду в цій частині не спростовують.

Оскільки, відповідно до п.3 ч.6 ст.12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, і дана справа відноситься до справ незначної складності, а також враховуючи те, що вказана справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи (крім судового збору за подання апеляційної скарги, сплаченого суб`єктом владних повноважень, що не враховується під час вирішення питання про розподіл судових витрат) у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 по справі № 440/3012/19 скасувати в частині визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо виплати пенсії ОСОБА_1 з обмеженням її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 01 січня 2018 року по 04 березня 2019 року, визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо невиплати ОСОБА_1 перерахованої відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсії з урахуванням 100% від суми підвищення до пенсії та зобов`язання здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням 100% суми підвищення пенсії без обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність за період з 01 січня 2018 року по 04 березня 2019 року.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 о справі № 440/3012/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова