Справа № 480/3561/20
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2020-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2020 р. Справа № 480/3561/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соп`яненка О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Усенко І.М.,

представника позивача Марченка І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Закорка Вадима Вікторовича про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, який мотивує тим, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 16.09.2010 задоволено вимоги ПАТ "Укргазбанк" про звернення стягнення на нежитлові приміщення в рахунок погашення заборгованості по кредитним договорам на суму 172824,55 доларів США та 136232,11 грн. Виконавчий документ виданий 05.01.2011.

30.08.2019 приватним виконавцем Закорко В.В. відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом. 28.05.2020 винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу за його заявою. У постанові зазначено, що утримань за виконавчим документом не було, основна винагорода на стягувалась. Таким чином, виконавчий документ повернутий стягувачу без проведення стягнення за ним у виконавчому провадженні. Незважаючи на це, у той же день 28.05.2020 приватним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 17282,46 доларів США та 13623,21 грн. Вважає таку постанову незаконною.

Відповідно до вимог ст. 5 ч. 1 закону України про виконавче провадження примусове виконання рішень покладається у передбачених законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Відповідно до вимог цього закону за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Розмір її встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця, затвердженого ПКМУ № 643 від 08.09.2016, основна винагорода виплачується виконавцю, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі. Відповідно до вимог ст. 31 закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" основна винагорода, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом.

З наведеного вбачається, що основна винагорода виплачується у випадку повного або часткового виконання виконавчого документа, розраховується виходячи з фактично стягнутої суми або вартості майна.

Відповідачем стягнення за виконавчим документом не проводилось, він повернутий за заявою стягувача без виконання відповідача не було встановлених законом підстав для стягнення основної винагороди.

Відповідно до вимог закону постанова про стягнення основної винагороди виноситься приватним виконавцем одночасно з відкриттям провадження. Відповідачем же така постанова винесена після повернення виконавчого документа.

Крім того, приватний виконавець зобов`язаний до початку своєї діяльності укласти договір страхування цивільно-правової відповідальності перед третіми особами та укладати новий договір не пізніше як за 10 днів до закінчення дії договору. Відповідно до довідки з Єдиного реєстру приватних виконавців України термін дії договору страхування відповідальності приватного виконавця Закорка В.В. закінчився 26.07.2019. Тобто 28.05.2020 відповідач не мав права здійснювати будь-які дії, у тому числі і виносити постанову яка оскаржується, без укладення нового договору страхування.

Просить визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Закорка В.В. про стягнення з позивача основної винагороди від 28.05.2020.

Відповідач відзиву на позов та докази на підтвердження своєї позиції по справі не подав.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав із зазначених підстав.

Відповідач, будучи належним чином сповіщеним про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача за наявними матеріалами.

Судом встановлено, що постановою приватного виконавця Закорка В.В. від 30.08.2019 відкрито виконавче провадження ВП № 59928258 про виконання виконавчого листа Зарічного районного суду м. Суми про звернення стягнення на майно, що належить ОСОБА_1 , в рахунок погашення кредитної заборгованості на суму 172824,55 дол. США та 136232,11 грн. Постановою приватного виконавця від 28.05.2020 виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 (за заявою стягувача) закону України "Про виконавче провадження" (а.с. 6, 9-10).

Відповідно до інформації про виконавче провадження з Єдиного реєстру виконавчих проваджень 30.08.2019 винесена постанова про стягнення з боржника основної винагороди. У постанові про повернення виконавчого документа зазначено, що постанова про стягнення основної винагороди від 30.08.2019 є виконавчим документом. Відповідачем не подано будь-яких доказів винесення такої постанови 30.08.2019. З копії ж постанови, яка досліджена судом, вбачається, що постанова про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди у ВП № 59928258 винесена приватним виконавцем Закорко В.В. тільки 28.05.2020 (а.с. 7).

У постанові відповідач посилається на норми закону України "Про виконавче провадження" та зазначає, що основна винагорода стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. Дійсно ч. 3 ст. 45 закону України "Про виконавче провадження" містить таку норму. Разом з тим, стаття 45 розміщена у Розділі VI закону, що має назву "Розподіл стягнутих з боржника грошових сум". Тобто, вказаною статтею регулюється саме розподіл вже стягнутих з боржника сум, у тому числі і основної винагороди приватного виконавця.

Відповідно ж до ст. 5 ч.1 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ст. 31 ч.ч. 3-5 закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України. Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

На виконання вимог ст. 31 закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" Постановою Кабінету Міністрів України № 643 від 08.09.2016 затверджено "Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця" ( далі Порядок).

Відповідно до п. 19 Порядку приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

З наведеного вбачається, що право на отримання основної винагороди приватним виконавцем виникає у нього лише у випадку фактичного стягнення коштів або передачі майна при виконанні виконавчого документу майнового характеру. Основна винагорода при виконання таких документів встановлюється у відсотках до суми стягнення та підлягає стягненню лише разом з разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом.

Норми закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" та "Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця" є спеціальними по відношенню до вимог закону України "Про виконавче провадження" та мають пріоритет у застосуванні.

Як було зазначено, у постанові про повернення виконавчого документа відповідачем зазначено, що утримань за виконавчим документом не проводилось. Будь-яких доказів фактичного повного або часткового виконання виконавчого документа відповідачем не подано.

На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що постанова від 28.05.2020 про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди у ВП № 59928258 винесена відповідачем протиправно та підлягає скасуванню

На підставі ст. 139 КАС України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений при зверненні до суду з позовом, у розмірі 840,80 грн

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до приватного виконавця Закорка Вадима Вікторовича про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) основної винагороди в розмірі 17 282,46 доларів США та 13 623,21 грн. від 28.05.2020.

Стягнути з приватного виконавця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн., сплачений при зверненні до суду.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Відповідно до п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки визначені, зокрема, статтею 295 цього кодексу продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Соп`яненко