Справа № 580/851/20
Суддя: М.А. Білоноженко
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року справа № 580/851/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Білоноженко М.А. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Управління праці та соціального захисту населення Уманської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

11.03.2020р. до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі-позивач) з позовною заявою до Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області (далі-відповідач 1), та Управління праці та соціального захисту населення Уманської районної державної адміністрації (далі-відповідач 2) в якій просив:

- визнати незаконними та протиправними дії Управління соціального захисту населення Уманської районної державної адміністрації Черкаської області яке незаконно недопризначило, недонарахувало та недовиплатило ОСОБА_1 суму 6 грн. 62 коп. Соціальної пенсії по інвалідності по II групі інвалідності з дитинства за період з 01 вересня 1999 року по 30 вересня 1999 року;

- визнати незаконними та протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Уманської районної державної адміністрації Черкаської області яке незаконно недопризначило, недонарахувало та недовиплатило ОСОБА_1 суму 282 грн.74 коп. соціальної пенсії по інвалідності по II групі та по І групі інвалідності з дитинства за період з 01 жовтня 1999 року по 31 травня 2002 року;

- визнати незаконними та протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Уманському районі Черкаської області яке незаконно недопризначило, недонарахувало та недовиплатило ОСОБА_1 суму 37273 грн. 60 коп. соціальної пенсії по інвалідності по І групі інвалідності з дитинства за період з 08 жовтня 2002 року по 31 жовтня 2011 року;

- визнати незаконними та протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області яке незаконно недопризначило, недонарахувало та недовиплатило ОСОБА_1 суму 44431 грн. 00 коп. за період з 01 листопада 2011 року по 31 грудня 2015 року соціальної пенсії по інвалідності по І групі інвалідності з дитинства;

- визнати незаконними та протиправними дії Уманського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області яке незаконно недопризначило, недонарахувало та недовиплатило ОСОБА_1 суму 26715 грн.00 коп. соціальної пенсії по інвалідності по І групі інвалідності з дитинства за період з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2017 року;

- визнати незаконними та протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області яке незаконно недопризначило, недонарахувало та недовиплатило ОСОБА_1 суму 39360 грн.00 коп. соціальної пенсії по інвалідності по І групі інвалідності з дитинства за період з 01 грудня 2017 року по 29 лютого 2020 року;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Уманської районної державної адміністрації Черкаської області правонаступника Управління соціального захисту населення Уманської районної державної адміністрації Черкаської області допризначити, донарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму 289 грн. 36 коп. соціальної пенсії по інвалідності по II групі інвалідності з дитинства та по І групі інвалідності з дитинства яка незаконно недопризначена, недонарахована та недовиплачена ОСОБА_1 за період з 01 вересня 1999 року по 31.05.2002 року з вини органів які призначали та виплачували пенсію ОСОБА_1 : Управління соціального захисту населення Уманської районної державної адміністрації Черкаської області та Управління праці та соціального захисту населення Уманської районної державної адміністрації Черкаської області, на підставі частини другої статті 87 "Виплата пенсій за минулий час" Закону України "Про пенсійне забезпечення №1788-ХII від 05 листопада 1991 року зі змінами та доповненнями де встановлено: "Суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком", кошти перерахувати на банківський рахунок ОСОБА_1 що додається в додатку №57;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області/правонаступника Уманського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, колишнього Управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області та колишнього Управління Пенсійного фонду України в Уманському районі Черкаської області/ допризначити, донарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму 147780 грн. 60 коп. соціальної пенсії по інвалідності по І групі інвалідності з дитинства яка незаконно недопризначена, недонарахована та недовиплачена ОСОБА_1 за період з 08 жовтня 2002 року по 29 лютого 2020 року з вини Органів які призначали та виплачували пенсію ОСОБА_1 : колишнього Управління Пенсійного фонду України в Уманському районі Черкаської області, колишнього Управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області, колишнього Уманського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, на підставі частини другої статті 87 "Виплата пенсій за минулий час " Закону України "Про пенсійне забезпечення №1788-ХII від 05 листопада 1991 року зі змінами та доповненнями де встановлено:"Суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком", кошти перерахувати на банківський рахунок ОСОБА_1 що додається в додатку №57;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 щомісячно починаючи з 01 березня 2020 року суму соціальну пенсії по інвалідності по І групі інвалідності з дитинства - 3276 грн./1638,00 грн. прожитковий мінімум для осіб які втратили працездатність х 200 процентів/ що становить 200 процентів мінімального розміру пенсії за віком" згідно пункту г/ статті 94 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 року зі змінами та доповненнями та дорівнює "200 процентів прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність" згідно зі статтею 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року 1058-ІV та Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 23.12.2004 року №229І-ІV, та робити в подальшому перерахунок соціальної пенсії по інвалідності по І групі інвалідності з дитинства ОСОБА_1 у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність, визначеного законом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому 24.09.1998 р. призначено соціальну пенсію по інвалідності по II групі інвалідності з дитинства, 28.09.2001р. позивачу встановлено І групу інвалідності з дитинства, безстроково, при цьому за період з 01 вересня 1999 року по 30 вересня 1999 року управлінням соціального захисту протиправно не застосовано пп. а п. 1 Постанови КМУ від 19.08.1999р. №1528, в зв`язку із чим розмір пенсії позивача повинен був становити 24,90 грн. замість встановлених 18,28 грн. Крім того, згідно постанови КМУ від 10.11.2000р. №1686, пенсія позивача з 01.12.2000р. повинна була складати 30,00 грн., замість встановлених 20,48 грн. , а з 01.02.2001 р. - 34,00 грн., замість встановлених 22,11 грн.

Також позивачем зазначено, що органами Пенсійного фонду недонараховано позивачу пенсію з 08.10.2002р., яка, у відповідності до Постанови КМУ від 13.03.2002р. №279, повинна була становити з 01.04.2002р. - 94,60 грн., а з 01.07.2003р. - 100,00 грн. Позивач зазначає, що до періоду його страхового стажу, у відповідності до ст. 33 Закону №1058, слід відносити період з 15.09.1998р. (дати встановлення інвалідності) до 23.09.2041р. (дата досягнення 60 річного віку позивачем), відтак період, який зараховується до його страхового стажу становить 43 роки, в зв`язку із чим розмір пенсії позивача з 01.01.2004р. повинен становити 149,08 грн.

Крім того, позивачем звернуто увагу, що ним з 12.01.2005р. набуто право на виплату пенсїі із розрахунку двох прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездітність, натомість позивачу до 29.02.2020р. нараховувалась пенсія в розмірі одного прожиткового мінімуму. Вказані дії відповідачів позивач вважає протиправними та зазначає, що про порушення власних прав зазначеними діями він дізнався в жовтні 2019 року. При цьому зазначено, що у відповідності до Закону №1788-ХІІ, суми пенсій, не одержані своєчасно з вини органу, який призначає та виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 16.03.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

06.04.2020р. та 08.04.2020р. від представників відповідачів до суду надійшли відзиви на адміністративний позов, в яких серед іншого зазначено, що позивач звернувся із пропуском строку звернення із даним позовом до суду. Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у відзиві поданому 08.04.2020р. зокрема зазначив, що позивач є одержувачем соціальної пенсії по інвалідності, призначеної як особі з І групою інвалідності, відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення. Звернуто увагу, що нормами Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування такий вид пенсії як соціальна по інвалідності - не передбачений, а тому порядок визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до даного закону до соціальної пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» - не застосовується. Також зазначено, що вимоги позивача щодо обчислення пенсії виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, визначеної відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», помноженої на 200 відсотків, є самостійним встановлення порядку обчислення пенсії, що суперечить чинному законодавству, в зв`язку з чим заявлені позовні вимоги вважає необгрунтованими, в задоволенні яких просив відмовити.

21.04.2020р. позивачем подано до суду відповіді на відзиви відповідачів, в яких серед іншого вказав, що позивачем не пропущено строк звернення до суду, оскільки про порушення власних прав оскаржуваними діями відповідачів дізнався 18.10.2019р. та 21.10.2019р. оскільки саме в зазначений період позивач вперше ознайомився із законодавчими актами, що регулюють питання призначення та перерахунку пенсії, що в свою чергу підтверджується товарними чеками інтернет-клубу Ультра.

Також зазначив, що норми ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застосовуються до позивача при визначенні розміру його соціальної пенсії на підставі Закону України Про внесення змін до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №2291-IV, оскільки відповідно до його положень розмір соціальної пенсії містить прив`язку до прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність.

Ухвалою суду від 09.07.2020р. позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог, щодо визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату позивачу соціальної пенсії по інвалідності за період з 01.09.1999р. по 11.09.2019р. залишено без розгляду.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до протоколу №2190 від 15.09.1998р. (а.с. 118) позивачу органом соціального захисту населення призначено соціальну пенсію, як особі з другою групою інвалідності на підставі Закону України Про пенсійне забезпечення.

Згідно витягу із Акту огляду МСЕК від 25.09.2001р. (а.с. 78) позивачу 28.09.2001р. встановлено І (першу) групу інвалідності.

Відповідно до Розпорядження №124649 від 10.10.2001р. Позивачу з 10.10.2001р. перераховано пенсію у зв`язку із встановленням І (першої) групи інвалідності.

08.10.2002р., у зв`язку із передачею функцій із призначення і виплати пенсій згідно постанови КМУ від 11.04.2002р. №497 Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами пенсійного фонду, органами соціального захисту населення передано пенсійну справу позивача до органів пенсійного фонду.

Відповідно до протоколу №2147 від 13.11.2002р. Управлінням ПФУ в Уманському районі призначено соціальну пенсію по інвалідності на підставі Закону України Про пенсійне забезпечення.

Позивач вважаючи порушеними власні права щодо належного розміру призначення та виплати пенсії звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 46, п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-ХІІ (у редакції, чинній з 11.09.2019р., далі - Закон №1788-ХІІ) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 93 Закону №1788-ХІІ, соціальні пенсії призначаються і виплачуються непрацюючим громадянам, крім інвалідів з дитинства, при відсутності права на трудову пенсію: інвалідам I і II груп, у тому числі інвалідам з дитинства, а також інвалідам III групи.

Згідно п. г ст.94 Закону №1788-ХІІ, інвалідам I групи соціальні пенсії призначаються в розмірі 200 процентів мінімального розміру пенсії за віком.

При вирішенні даного спору по суті, суд зазначає наступне.

З урахуванням ухвали суду від 09.07.2020р. про залишення частини позовних вимог без розгляду в даній справі, суд здійснює розгляд позовних вимог в частині правомірності дій Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо розміру нарахування та виплати позивачу соціальної пенсії по інвалідності у період з 11.09.2019р. до 29.02.2020р. та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити, нарахувати та виплачувати позивачу щомісячно починаючи з 01 березня 2020 року суму соціальну пенсії по інвалідності по І групі інвалідності з дитинства у розмірі 3276 грн., що становить 200 процентів мінімального розміру пенсії за віком" згідно зі статтею 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як вже встановлено судом, органами пенсійного фонду 13.11.2002р. призначено позивачу соціальну пенсію по інвалідності на підставі Закону України Про пенсійне забезпечення довічно.

Позивач в обгрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем недопризначено належний йому розмір виплати соціальної пенсії по інвалідності у розмірі встановленому п. г ст. 94 Закону України "Про пенсійне забезпечення" - 200 відсотків мінімального розміру пенсії за віком, оскільки не застосовано при обрахунку мінімального розміру пенсії за віком положень ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із змінами внесеними Законом України №2291-IV, відповідно до яких мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

З даного приводу суд зазначає, що з 01.01.2004р. набув чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державні пенсійне страхування» від 09.07.2003р. (далі - Закон № 1058), відповідно до ч.1 ст. 9 якого в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

З аналізу вказаних положень, вбачається, що Законом №1058 не передбачено такого виду пенсії як соціальна по інвалідності.

При цьому, соціальна пенсія по інвалідності передбачена п. г ст. 94 Закону України "Про пенсійне забезпечення" призначається інвалідам І групи в розмірі 200 процентів мінімального розміру пенсії за віком.

Приписами Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено розмір мінімальної пенсії за віком.

Так, відповідно до ст. 19 Закону України "Про пенсійне забезпечення", мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету. В умовах кризового стану економіки та спаду виробництва мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі не нижче межі малозабезпеченості.

Мінімальний розмір пенсії за віком підвищується у зв`язку із збільшенням величини вартості мінімального споживчого бюджету чи межі малозабезпеченості.

Судом встановлено, що відповідно до п. 1 постанови Верховної Ради України від 20.02.1996р. №49/96-ВР, мінімальна пенсія за віком встановлена у розмірі 1 мільйон 500 тисяч карбованців, що відповідно до Указу Президента України від 25.08.1996р. № 762/96 «Про грошову реформу» становить 15 гривень.

Згідно п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996р. № 831, з 01.08.1996р. розмір мінімальної пенсії, призначеної згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення» збільшився в 1,108 рази, в зв`язку із чим мінімальний розмір пенсії склав 16,62 грн.

Відповідно до пп. «б», п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 19.08.1999р. №1528, з 1 вересня 1999 р., мінімальний розмір пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" збільшився в 1,1 рази та становив 18,28 грн.

Згідно п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.01.2001р. №36, розміри соціальних пенсій і пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам іх сімей, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ» збільшено з 01.01.2001р. в 1,12 рази та з 01.03.2001р. в 1,08 рази, в зв`язку із чим мінімальний розмір пенсії становив з 01.03.2001р. - 22,11 грн.

В подальшому нормативно-правових актів, якими б встановлювалось підвищення призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" соціальних пенсій не приймалось.

Суд зазначає, що основний розмір пенсії позивача у період з 11.09.2019р., у відповідності до довідок №63/к-10 від 17.10.2019р. та 72/к-10 від 03.01.2020р. склав 44,22 грн., що відповідає розміру коефіціента у 200 відсотків, застосованого органами пенсійного фонду при обрахунку соціальної пенсії позивача, відносно мінімального розміру пенсії призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

З приводу посилання позивача про необхідність застосування положень ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державні пенсійне страхування» при визначенні розміру мінімальної пенсії за віком, суд зазначає, що відповідно до вступної частини Закону України «Про загальнообов`язкове державні пенсійне страхування» цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

З урахуванням зазначеного, судом вбачається, що положення Закону України «Про загальнообов`язкове державні пенсійне страхування» стосуються порядку призначення, перерахунку і виплати пенсій передбачених виключно цим Законом. При цьому, як вже зазначалось судом, Законом України «Про загальнообов`язкове державні пенсійне страхування» не передбачено такого виду пенсії як соціальна по інвалідності, відтак підстав для застосування механізму обрахунку мінімального розміру пенсії за віком визначеного ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державні пенсійне страхування» до пенсії призначеної на підставі Закону України Про пенсійне забезпечення судом не вбачається.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державні пенсійне страхування, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Як вбачається із аналізу положень зазначеної норми, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність за умови наявності у чоловіків 35 років страхового стажу.

З огляду на відсутність в матеріалах даної справи доказів наявності у позивача 35 років страхового стажу, посилання позивача про необхідність визначення мінімального розміру пенсії за віком виходячи із розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність суд вважає необгрунтованим.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що відповідач встановивши позивачу основний розмір соціальної пенсії по інвалідності у обсязі - 44,22 грн., що дорівнює 200 відсоткам мінімального розміру пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" діяв у межах та спосіб визначений законом.

Також суд зазначає, що у період з 11.09.2019р., у відповідності до довідок №63/к-10 від 17.10.2019р. та 72/к-10 від 03.01.2020р. органом пенсійного фонду призначено щомісячну доплату до мінімальної пенсійної виплати та цільову грошову допомогу.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачем здійснено належні дії щодо розміру нарахування соціальної пенсії по інвалідності позивача.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України доходить висновку, що в задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

Відповідно до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат у суду відсутні.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77,139, 241-246, 255, 263, 295, 370 КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.А. Білоноженко