Справа № 2а-2956/09/2670
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2009-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. № < Внутрішній Номер справи >
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02.09.2009 р. 15:05 № 2а-2956/09/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Мазур А.С., при секретарі Бистрик О.С., за участю позивача - ОСОБА_1 , представника позивача -Двойнєва Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві
третя особа:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 2 вересня 2009 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови складено та підписано 7 вересня 2009 року.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач -відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві протиправно відмовив позивачу в реєстрації місця проживання, посилаючись на те, що прописка (реєстрація) громадян у будинки, які підлягають відселенню, заборонена.

Відповідач у судові засідання не з`явився, проте надіслав лист від 09.06.2009 року

№ 48/415, в якому просить суд розглянути справу без участі його представника.

Третя особа - ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача. Інші треті особи не з`явились, про причини неприбуття суд не повідомили. Судові повістки та ухвали були отримані третіми особами, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні`від 11 грудня 2003 року № 1382-IV (Закон № 1382-IV) передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Відповідно до ст. 3 Закону № 1382-IV вільний вибір місця проживання чи перебування це право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, на території якої вони хочуть проживати чи перебувати; реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Враховуючи вимоги ст. 6 Закону № 1382- IV, громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Згідно зі ст.13 Закону № 1382-IV вільний вибір місця проживання обмежується в адміністративно-територіальних одиницях, які знаходяться у прикордонній смузі; на територіях військових об`єктів; у зонах, які згідно із законом належать до зон з обмеженим доступом; на території, де у разі небезпеки поширення інфекційних захворювань і отруєнь людей введені особливі умови і режим проживання населення та господарської діяльності; на територіях, щодо яких введено воєнний або надзвичайний стан. Вільний вибір місця проживання обмежується щодо осіб, які не досягли 16-річного віку; осіб, до яких згідно із процесуальним законодавством застосовано запобіжні заходи, пов`язані з обмеженням або позбавленням волі; осіб, які за вироком суду відбувають покарання у вигляді позбавлення або обмеження волі; осіб, які згідно із законодавством перебувають під адміністративним наглядом; осіб, які згідно із законодавством про інфекційні захворювання та психіатричну допомогу підлягають примусовій госпіталізації та лікуванню; іноземців та осіб без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України.

20 листопада 2008 року позивач отримав талон зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання, який свідчить про зняття з реєстраційного обліку за попереднім місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Після цього позивач вселився в кв . АДРЕСА_3 , в якості члена сім`ї (чоловіка) співвласника квартири ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 18.07.2008 року.

Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 24.10.2000 року квартира за адресою: АДРЕСА_3 , належить в рівних долях на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 . ОСОБА_3 , ОСОБА_5 .

У заяві позивача про реєстрацію місця проживання від 30.01.2009 року засвідчено згоду співвласників квартири АДРЕСА_3 .

4 лютого 2009 року позивач звернувся до відповідача з заявою про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 . У листі від 07.02.2009 р. № 48/415-65 на дану заяву відповідач відмовив позивачу в реєстрації місця проживання та зазначив, що прописка (реєстрація) громадян у будинки, які підлягають відселенню, заборонена, посилаючись при цьому на розпорядження Київської міської державної адміністрації № 850 від 24.05.2004 року «Про надання дозволу на реконструкцію та забудову території мікрорайону, обмеженого вулицями Попудренко, Мініна, Червоноткацькою та Червоногвардійською, в Дніпровському районі м. Києва», а також на рішення Київської міської ради від 14.04.1986 р. № 346 «Про впорядкування надання жилих приміщень громадянам, які переселяються з будинків, що підлягають знесенню за планом реконструкції м. Києва або стають на капітальний ремонт», а саме: на п. 1.6. «після прийняття виконкомом міськради рішення про знесення будинку забороняється: прописка громадян в такі будинки чи приміщення; роз`єднання та переведення особових рахунків, а також обмін жилої площі, проведення прибудови та перебудови приміщень».

Таким чином, судом встановлено, що позивач здійснив дії, направлені на реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 , отримав згоду співвласників квартири щодо реєстрації свого місця проживання. Відносно зазначеної адреси місця реєстрації не встановлено обмежень, передбачених ст. 13 Закону № 1382-IV. Позивач не є особою, яка обмежена у вільному виборі місця проживання.

Крім цього, зазначений в ст. 13 Закону № 1382-IV, перелік обмежень за суб`єктним складом та територіальним розташуванням є вичерпним та не містить положень щодо заборони реєстрації місця проживання в будинках, які підлягають знесенню, на що посилався відповідач в листі від 07.02.2009 року № 48/415-65.

Суд вважає за доцільне звернути увагу на рішення Конституційного суду України від 14 листопада 2001 року № 15-рп/2001, в якому зазначається, що прописка й досі має здебільшого дозвільний характер і здійснюється переважно на підставі відомчих актів. Одним з таких актів є Тимчасова інструкція про порядок документування і прописки (реєстрації) громадян, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 3 лютого 1992 року, яка встановлює необхідність отримання дозволу органів внутрішніх справ на прописку (виписку) в усіх без винятку населених пунктах України. Саме такий порядок прописки, за яким вибір особою місця проживання залежить, як правило, від рішення паспортної служби органів внутрішніх справ, обмежує право особи на вільний вибір місця проживання.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки дії відповідача обмежують конституційне право позивача на вільний вибір місця проживання. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти повинні їй відповідати.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати неправомірними дії Відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб РУ ГУ МВС України Дніпровського району міста Києва, які полягають у відмові реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 .

Зобов`язати Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб РУ ГУ МВС України Дніпровського району міста Києва зареєструвати ОСОБА_1 за адресою постійного місця проживання, а саме: АДРЕСА_3 .

Постанова відповідно до частини 1 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складання в повному обсязі за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя А.С. Мазур