Справа № 160/6618/20
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2020 року Справа № 160/6618/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
за участі секретаря судового засідання Манько К.А.
представника відповідача Донченко Є.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), третя особа ОСОБА_2 про скасування постанови,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), третя особа ОСОБА_2 про скасування постанови в якій позивач просить:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що виконавчий збір стягується із суми, що фактично стягнута, повернута або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, а не від загальної суми боргу.
Представник відповідача надав відзив на позовну заяву в якому зазначено, що виконавчий документ №63 від 13.03.2020 року не є документом про стягнення періодичних платежів, а тому не підпадає під обмеження щодо стягнення виконавчого збору.
Представник позивача просив розглянути справу без особистої участі.
Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
Третя особа в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 12.08.2019 року між позивачем та батьком позивача, ОСОБА_2 , укладено "Договір про сплату аліментів на утримання батька". Цей Договір був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Биковою І.В. і зареєстрований в реєстрі за № 233.
Згідно з п. 2 вказаного Договору аліменти сплачуються Платником (позивачем) щомісячно готівкою в розмір 50% заробітної плати.
На виконання цього Договору 13.03.2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Биковою І.В. вчинено виконавчий напис № 63, згідно з яким пропонується стягувати з позивача на користь ОСОБА_2 невиплачені в строк на підставі п. 10 Договору про сплату аліментів на утримання батька, посвідченого 12.08.2019 року, грошові кошти у розмірі 102041,00 грн. (сума аліментів за чотири місяці з 15.11.2019 р. по 13.03.2020 року).
На підставі цього виконавчого напису постановою заступника відділу Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кущенко Ю.В. від 10.06.2020 року було відкрито виконавче провадження № 62302874, згідно з п. 3 якої постановлено "Стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 10 204,1 грн."
Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України та Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року (надалі - Закон № 1404-VIII).
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статті 2 Закону № 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Частиною 1 статті 5 Закону Закон № 1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Згідно ч. 1 та 2 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон № 1404-VІІІ), виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувану за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" від 03.07.2018р. № 2475-VIII (далі - Закон № 2475-VIII), який набрав чинності з 28.08.2018р. (п.п. 3 п. 27 розділ І):
частина 4 статті 27 Закону №1404-VIII викладена в новій редакції, відповідно до якої за виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів У подальшому, державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування;
пункт 1 частина 5 статті 27 Закону №1404-VIII викладена в новій редакції, відповідно до якої виконавчий збір не стягується:
1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню.
Суд не погоджується з позицією представника відповідача, що виконавчий документ (виконавчий напис) №63 від 13.03.2020 року не є документом про стягнення періодичних платежів, оскільки вищевказаний документ винесено на підставі договору від 12.08.2019 року між позивачем та батьком позивача, ОСОБА_2 , "Договір про сплату аліментів на утримання батька", яким зокрема, передбачено сплату аліментів щомісячно.
Крім того, згідно ч.4 ст.27 Закону №1404-VIII постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.
Однак, відповідачем не надано доказів того, що позивачем погашено заборгованість або відповідачем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.
Проте, суд зазначає, що згідно ч.4 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Таким чином, документом, який впливає на права та обов`язки позивача в частині стягнення виконавчого збору є постанова про стягнення виконавчого збору.
З огляду на вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині скасування п.3 постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 62302874 від 10 червня 2020 року.
Згідно до статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Під час розгляду справи відповідач доводи позивача не спростував.
За вказаних обставин суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Згідно статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
В матеріалах справи містяться докази понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору в сумі 840,80 грн. за подання позовної заяви.
Керуючись ст. ст. 90, 139, 242 246, 250, 251, 255, 260-263, 287, 295 КАС України, суд, -
Позовну заяву задовольнити частково.
Стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текс рішення суду складений 07 липня 2020 року.

Суддя О.В. Єфанова