Справа № 440/2223/20
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/2223/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/2223/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про визнання дій протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

В С Т А Н О В И В:

30 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області (надалі - відповідач, ГУ ДПС у Полтавській області), в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування їй недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2020 №Ф-1537-50.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на протиправність прийнятого щодо неї рішення про нарахування у IV кварталі 2019 року єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (надалі - ЄСВ), оскільки з липня 2019 року не здійснює адвокатську діяльність та не отримує від неї доходу, а з 30.10.2019 працює на посаді юрисконсульта підприємства, яке і сплачує за неї ЄСВ. З урахуванням факту сплати ЄСВ роботодавцем, а також з огляду на відсутність доходу від власної адвокатської діяльності, у позивача відсутній обов`язок зі сплати ЄСВ у цей період.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 05.05.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

20.05.2020 до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач обстоює позицію правомірності власного рішення щодо донарахування ЄСВ, оскільки заборгованість утворилася у зв`язку з несплатою внеску за IV квартал 2019 року особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, а саме - адвокатську та не знята з обліку за відповідною заявою (а.с. 35-36).

У відповіді на відзив від 27.04.2020 позивач зазначає, що відповідач не висловив заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову із посиланням на відповідні докази та норми права. Доводи відповідача щодо перебування на обліку ОСОБА_1 як особи, що здійснює незалежну професійну діяльність вважає безпідставними, оскільки взяття на облік таких осіб здійснюється органом доходів і зборів незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того чи іншого податку або збору (а.с. 50).

Розгляд даної справи, відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, в межах строку, встановленого статтею 258 цього ж Кодексу.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 має право на здійснення адвокатської діяльності відповідно до свідоцтва серії ПТ №1388, виданого головою Ради адвокатів Полтавської області на підставі рішення цієї ж Ради від 22.11.2013 №11 (а.с. 11). Позивач перебуває на обліку в податковому органі з 28.02.2019, про що свідчить повідомлення, видане начальником ДПІ у м. Полтаві управління у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області від 28.02.2019 №015 (а.с. 12).

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 від 02.04.2007 серії АС №825926 позивач 30.10.2019 наказом №308-р від 30.10.2020 прийнята на посаду юрисконсульта ПІІ "Макдональдз Юкрейн Лтд" (а.с. 17).

За працівника ОСОБА_1 з моменту прийняття на роботу ПІІ "Макдональдз Юкрейн Лтд" нараховувало та сплачувало ЄСВ, на підтвердження чого позивач надав довідку ПІІ "Макдональдз Юкрейн Лтд" від 11.03.2020 №7 (а.с. 19).

Факт сплати ЄСВ у вказаний період з боку ПІІ "Макдональдз Юкрейн Лтд" відповідач не заперечує, а тому вказані обставини судом приймаються до уваги як такі.

Натомість, представник відповідача у відзиві зазначив, що у позивача ОСОБА_1 існує обов`язок своєчасно та в повному обсязі сплачувати ЄСВ незалежно від обставин сплати його роботодавцем за працівника, оскільки позивач перебуває на обліку у відповідача як самозайнята особа, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Саме з цих підстав 11.02.2020 ГУ ДПС у Полтавській області була сформована вимога на ім`я ОСОБА_1 про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1537-50 з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 2 754,18 грн (а.с. 5).

Вважаючи цю вимогу протиправною, позивач оскаржила її в адміністративному порядку.

Рішенням від 14.04.2020 №1368/6199-00-08-08-01-01 про результати розгляду скарги вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1537-50 залишена без змін, а скарга адвоката Гуйван О.П. - без задоволення (а.с. 7-9).

Не погодившись із правомірністю висновків податкового органу, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з визначеннями, наведеними в п.п. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (надалі - Закон № 2464-VI).

Відповідно до частини восьмої статті 9 Закону № 2464-VI, платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року. Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 статті 7 Закону № 2464-VI, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На підставі наведеного, можливо зробити висновок, що, з урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Отже, особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Інше тлумачення норм Закону № 2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДФС і мають свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, та які одночасно перебувають у трудових відносинах в межах цієї діяльності, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №160/3114/19 та від 05.12.2019 у справі №260/358/19.

При цьому, у постанові у справі №160/3114/19 Верховний Суд вказав, що наявність у особи свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є доказом здійснення адвокатської діяльності та отримання від такої діяльності доходу. Не змінює вищенаведеного і факт перебування особи на обліку в органах фіскальної служби, оскільки взяття на облік осіб, в тому числі юридичних або самозайнятих, здійснюється органом доходів і зборів незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того чи іншого податку або збору.

Водночас, перелік платників та особливості сплати єдиного внеску в залежності від категорії унормовано статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Тож особи, які провадять в тому числі й адвокатську діяльність та отримують дохід від цієї діяльності входять до кола платників єдиного внеску.

Отже, необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності (як самозайнятою особою) та отримання доходу від такої діяльності. При цьому, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є підставою та доказом здійснення адвокатської діяльності.

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно з положеннями статті 13 цього ж Закону адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

З матеріалів справи суд встановив, що заборгованість зі сплати ЄСВ нарахована позивачу контролюючим органом за IV квартал 2019 року.

Водночас, як вже зазначалося судом вище, позивач з липня 2019 року не отримує доходу від адвокатської діяльності, а з 30.10.2019 по теперішній час перебуває у трудових відносинах із ПІІ "Макдональдз Юкрейн Лтд".

Крім того, наявною в матеріалах справах довідкою ПІІ "Макдональдз Юкрейн Лтд" від 11.03.2020 №7 підтверджено факт сплати роботодавцем позивача ЄСВ у спірному періоді за гр. ОСОБА_1 (а.с. 19).

При цьому, відповідач не надав будь-яких пояснень або належних та допустимих доказів того, що позивач здійснює незалежну професійну діяльність поза межами трудових відносин (як самозайнята особа) та отримує дохід від такої діяльності.

Враховуючи те, що позивач як самозайнята особа (адвокат) поза межами трудової діяльності доходів від незалежної професійної діяльності не отримує, визначена спірною вимогою сума ЄСВ фактично є подвійним оподаткуванням одного й того самого доходу позивача.

Суд враховує, що положеннями Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" чітко не врегульовано особливості сплати ЄСВ найманим працівником в межах незалежної професійної діяльності. Норми цього закону та підзаконних правових актів припускають неоднозначне трактування прав та обов`язків платників єдиного внеску, що також констатовано Верховним Судом у рішенні від 02.09.2019 у справі № 520/3939/19.

У зв`язку з цим вимога позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування їй недоїмки зі сплати ЄСВ задоволенню не підлягає.

Натомість в якості належного і достатнього способу відновлення порушеного права позивача в даному випадку суд вважає за необхідне скасувати вимогу ГУ ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2020 №Ф-1537-50, як протиправну.

Відтак позов належить задовольнити частково.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Тож сплачений позивачем судовий збір у розмірі 840,80 грн належить стягнути з відповідача у розмірі пропорційному до задоволеної частини позовних вимог, який становить 420,40 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014, ) про визнання дій протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2020 №Ф-1537-50.

В решті позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) частину витрат, що пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень та пункту 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Б. Супрун