Справа № 580/1756/20
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2020-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2020 року справа № 580/1756/20
11 годин 12 хвилин м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: судді Трофімової Л.В., за участі секретаря Безпалого А.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 580/1756/20

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) [позивач не прибув]

до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, ідентифікаційний код юридичної особи в ) [представник відповідача не прибув]

про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити дії, прийняв рішення.

20.05.2020 ОСОБА_1 , звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, з урахуванням заяви про усунення недоліків від 01.06.2020, просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не проведення перерахунку та невиплати пенсії ОСОБА_1 з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням щомісячної додаткової грошової винагороди у сумі 99414,53 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням щомісячної додаткової грошової винагороди у сумі 99414,53 грн;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не проведення перерахунку та невиплати пенсії ОСОБА_1 з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням винагороду за участь в АТО у сумі 2361,30 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням винагороду за участь в АТО у сумі 2361,30 грн.

Ухвалою від 01.06.2020 відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання на 15.06.2020. Ухвалою від 15.06.2020 відкладено розгляд справи до 23.06.2020. Ухвалою від 23.06.2020 відкладено розгляд справи до 07.07.2020.

У обґрунтування позовних вимог зазначено, що за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням позивач у складі грошового забезпечення отримував щомісячну додаткову грошову винагороду, з якої сплачувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та винагороду за участь в АТО, проте зазначені виплати не було відображено у довідці від 25.05.2018 № 137 (а.с.108), суми щомісячної додаткової грошової винагороди не були враховані під час призначення пенсії, що призвело до призначення пенсії у меншому розмірі.

14.02.2020 позивач звернувся до відповідача з проханням провести перерахунок та виплату пенсії з врахуванням додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням, у тому числі із врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у сумі 95054 грн, надбавки за участь в АТО у сумі 2361 грн, згідно довідки командира військової частини НОМЕР_2 від 21.01.2020 № 31. Відповідачем відмовлено у здійсненні перерахунку у зв`язку з відсутністю правових підстав.

Позивач вважає, що загальне та спеціальне законодавство відносить до складу щомісячних додаткових видів грошового забезпечення щомісячну додаткову грошову винагороду та надбавку за участь в АТО. Позивач зазначає, що питання врахування щомісячної додаткової грошової винагороди вже вивчено та викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №522/2738/17, де вказано, що щомісячна додаткова грошова винагорода відноситься до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Відповідач позов не визнав, 17.06.2020 представник відповідача подав до суду відзив на позов (а.с.114-115), відповідно до якого зазначив, що стаття 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі Закон № 2262), пункт 7 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 №393 (далі Постанова № 393) не містять положень про включення до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення, винагороди за безпосередню участь в АТО та грошової допомоги при звільненні. На підтвердження заперечень відповідач послався на рішення Верховного Суду від 13.03.2019 у зразковій справі №240/6263/18 (Пз/9901/1/19). Представник відповідача у судове засідання не прибув, клопотання про розгляд справи за його відсутності не подав, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

19.06.2020 позивачем подано відповідь на відзив, де зазначено про відсутність підстав застосування висновків рішення Верховного Суду від 13.03.2019 № 240/6263/19 (а.с.118-119).

Згідно з частиною 4 статті 129 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі під час розгляду справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову належить відмовити з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 1 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Конституцією України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 05.01.2018 №5 позивача, згідно з наказом Командування Повітряних сил Збройних Сил України від 26.12.2017 №541, звільненого відповідно до пункту «б» (за станом здоров`я) частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», 05.01.2018 звільнено з військової служби у запас з 05.01.2018 виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення (а.с.12).

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та з 06.01.2018 отримує пенсію у зв`язку з інвалідністю відповідно до Закону №2262.

21.01.2020 позивачу видано довідку №31 про нараховане йому грошове забезпечення за період з січня 2016 року до січня 2018 року, у якій визначено щомісячну додаткову грошову винагороду у сумі 99414,53 грн, АТО 2361,30 грн (а.с.19).

17.02.2020 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (щомісячної додаткової грошової винагороди у сумі 99414,53 грн, АТО 2361,30 грн) згідно довідки від 21.01.2020 № 31 (а.с.16-17).

Листом відповідача від 02.03.2020 №486-503/Х-03/8-2300/20 відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років, оскільки стаття 43 Закону №2262 не містить положень про включення до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди, винагороди за безпосередню участь у воєнних чи антитерористичній операціях. Надана копія довідки від 21.01.2020 № 31 не містить відомостей про сплату єдиного внеску (а.с.18).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не проведення перерахунку, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно з частинами 2, 3 статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

До складу грошового забезпечення військовослужбовців входять складові: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною 1 статті 15 Закону №2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, що враховуються для обчислення пенсій.

Згідно з частиною 3 статті 43 Закону № 2262 пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні за змістом положення викладено у пункті 7 Постанови №393 (у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), згідно з якими пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Закон №2262 визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Під час обчислення пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону №2262, що є вичерпним.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06.02.2019 у справі №522/2738/17, висновки якої, в силу вимог частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» установлено щомісячну додаткову грошову винагороду:

військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 01.04.2013 - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01.09.2013 - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01.01.2014 - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01.04.2014 - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01.07.2014 - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Щомісячна додаткова грошова винагорода, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010, виплачувалася позивачеві щомісяця, мала безперервний характер.

Судом встановлено, що відповідно до довідки від 21.01.2020 №31, виданої військовою частиною А3177 Міністерства оборони України позивачу з січня 2016 року до січня 2018 року нараховано щомісячну додаткову грошову винагороду у сумі 99414,53 грн. (а.с.19).

Позивачем під час звернення із заявою від 14.02.2020 до відповідача та під час розгляду даної справи у суді не надано доказів, що із щомісячної додаткової грошової винагороди та винагороди за участь в АТО, було нараховано і сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Суд зазначає, що отримувана позивачем, згідно з довідкою від 21.01.2020 №31, щомісячна додаткова грошова винагорода за період з січня 2016 року до січня 2018 року, у випадку утримання з неї єдиного внеску, має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.

Позивачем під час подачі до відповідача заяви від 14.02.2020 з копією довідки від 21.01.2020 №31 (у якій не зазначено про утримання з додаткової грошової винагороди виплаченої позивачу за період з січня 2016 року до січня 2018 року єдиного внеску) не надано відомостей (інших довідок) щодо утримання з додаткової грошової винагороди виплаченої позивачу за період з січня 2016 року до січня 2018 року ЄСВ.

Про необхідність сплати єдиного внеску з щомісячної додаткової грошової винагороди для її врахування для обчислення пенсії зазначено, зокрема у постанові Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №522/2738/17 (ЄДРСР 80224649) на правові висновки якої посилається позивач у обґрунтування позовних вимог.

Оцінюючи твердження відповідача щодо рішення Верховного Суду від 13.03.2019 у зразковій справі №240/6263/18, суд зазначає, що спір у справі №240/6263/18 виник з інших правовідносин та не є тотожним/подібним предмету спору у справі, що розглядається. Висновки Верховного Суду у справі №240/6263/18 не суперечать висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним постанові від 06.02.2019 у справі №522/2738/17.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 63 Закону № 2262 встановлено, якщо пенсіонер згодом надасть додаткові документи, що дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. Перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Оцінюючи твердження позивача про врахування винагороди за участь в антитерористичній операції під час обчислення пенсії, суд зазначає, що її виплата врегульована постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 № 158 «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету», постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2015 № 24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» та прийнятим на її виконання Порядку та умов виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам, механізм підтвердження виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, затвердженого наказом Міністерства оборони України №49.

Винагорода за участь в антитерористичній операції є додатковою виплатою військовослужбовцям, яких залучено до участі у ній. Виплата винагороди залежить від певних умов та лише в означений період, а також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні після отриманих у такий період поранень (контузії, травми, каліцтва). Така виплата не є постійною і не має систематичний характер, а її розмір залежить як від днів участі в антитерористичній операції так і від виконаних завдань, що визначається наказом командира.

Винагорода за участь в антитерористичній операції не має систематичного характеру, є тимчасовою виплатою для тих військовослужбовців, які залучені до участі у ній, залежить від певних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, у зв`язку з чим така винагорода не є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, що є складовим елементом грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, відповідно до статті 43 Закону № 2262.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 11.12.2019 у справі №420/1243/16-а (ЄДРСР 86274883) та від 18.04.2019 у справі № 431/703/17 (ЄДРСР 81241432).

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії за заявою позивача від 14.02.2020 згідно довідки від 21.01.2020 №31 (за відсутніх відомостей про сплату з додаткових видів грошового забезпечення єдиного внеску) за критеріями частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що вони є правомірними, позаяк відповідач під час розгляду заяви позивача за наданими документами для перерахунку пенсії від 14.02.2020 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що встановлені законами України, а тому у задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Враховуючи, що позивачу, звільненому від сплати судового збору згідно пункту 10 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» (а.с.70) відмовлено у задоволенні позовних вимог, а відповідачем не надано доказів понесення судових витрат, відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 73-78, 90, 118, 139, 242-245, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України та з урахуванням пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ];

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області [вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, ідентифікаційний код юридичної особи в ].

Повне судове рішення складено 07.07.2020.

Суддя Л.В. Трофімова