Справа № 640/23789/19
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2020 року м. Київ № 640/23789/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання протиправним та скасування рішення у формі повідомлення

від 07.11.2019 №60530312/6-20.1

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Київ з позовною заявою до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі-відповідач), в якій просить суд:

- визнати протиправними дії Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення повідомлення від 07.11.2019 №60530312/6-20.1;

- визнати протиправним та скасувати рішення у формі повідомлення від 07.11.2019 №60530312/6-20.1 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання за підписом державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича.

В обгрунтування позовних вимог вказано, що 28.08.2012 позивач звернувся до Державної виконавчої служби України із заявою про прийняття до примусового виконання виконавчого документу та про відкриття виконавчого провадження. Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 05.09.2012 ВП№34087985 відмовлено у відкритті виконавчого провадження тз огляду на те, що у виконавчому документі містяться виправлення в ідентифікуючих даних стягувана.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2019 у справі №2а-19515/10/2670 заяву ОСОБА_1 про виправлення помилки у виконавчому листі від 12.06.2012 у справі №2а-19515/10/2670 - задоволено. Внесено виправлення у виконавчий лист, виданий Київським апеляційним адміністративним судом 12.06.2012 у адміністративній справі №2а-19515/10/2670.

За посиланням позивача, 30.10.2019 він пред`явив до виконання оригінал виконавчого листа №2а-19515/10/2670, проте 20.11.2019 позивачем отримано рішення у формі повідомлення від 07.11.2019 №60530312/6-20.1 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання за підписом державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича.

Позивач зазначив, що державний виконавець Яковенко Владислав Андрійович помилково дійшов до висновку, що виконавчий документ пред`явлений до виконання з пропущеним строком пред`явлення та не врахував, що виконавчий лист був пред`явлений в строк передбачений виконавчим листом, а саме « 29 травня 2013 року». Також зазначено, що державний виконавець не взяв до уваги те, що виконавчий лист вже пред`являвся до виконання в 2012 році.

За таких обставин, ОСОБА_1 вважає, що державний виконавець Яковенко Владислав Андрійович зобов`язаний був відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2а-19515/10/2670, виданого Київським апеляційним адміністративним судом 12.06.2012.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.02.2020 відкрито провадження в адміністративній справі №640/23789/19 та призначено до судового розгляду по суті. Відповідача зобов`язано надати суду належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №34087985 та запропоновано у встановлені судом строки надати відзив на позовну заяву.

Відповідачем 20.02.2020 подано відзив на позовну заяву в якому вказано, що ОСОБА_1 суттєво пропущено строк на пред`явлення виконавчого документа до виконання та не здійснено жодних заходів щодо поновлення такого строку, а тому державним виконавцем правомірно винесено повідомлення від 07.11.2019 №60530312/6-20.1 та у відповідності до вимог Закону, що регулюють виконавче провадження.

Також відповідачем вказано, що виконавче провадження №34087985 завершено в 2012 році, строк його зберігання минув, наразі воно знищене, а тому у відповідача відсутня можливість надати суду копію ВП№47157309.

В судовому засідання 20.02.2020, судом ухвалено продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивачем 21.02.2020 подано відповідь на відзив в якій позовні вимоги підтримано в повному обсязі та зазначено, що представником відповідача у відзиві на позовну заяву неправомірно обгрунтовано свою позицію обставинами та доводами, які не були покладені та описані в оскаржуваному повідомленні від 07.11.2019 №60530312/6-20.1.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.03.2011 позовні вимоги ОСОБА_1 в своїх інтеесах та інтересах ОСОБА_2 задоволено частково та визнано протиправною бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України по невиконанню рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Погребна проти України" в частині зобов`язання виконати негрошову частину рішення Васильківського міського суду Київської області від 31.01.2002 по справі №2-7/2002 та зобов`язано Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконати рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Погребна проти України" в частині зобов`язання виконати негрошову частину рішення Васильківського міського суду Київської області від 31.01.2002 по справі №2-7/2002.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.01.2012 виправлено допущені в ухвалах суду від 05.01.2011, від 20.01.2011, від 28.01.2011, від 10.03.2011, повного та короткого тексту постанови від 24.03.2011 Окружного адміністративного суду міста Києва по справі №2а-19515/10/2670 описки: у описовій та мотивувальній частині вказаних ухвал суду та повному тексі постанови замість зазначених ініціалів « ОСОБА_3 », читати « ОСОБА_2 »; у вступній частині повного та короткого тексту постанови замість зазначеної дати винесення рішення « 25 березня 2011 року», читати дату « 24 березня 2011року»; номер заяви та рік прийняття рішення Європейського суду з прав людини по справі «Погребна проти України» замість «№24476/02 від 15.02.2010р.», читати « 25476/02 від 15.02.2007р.»; місяць та рік винесення рішення у справі « Юрій Миколайович Іванов проти України» замість « 15 січня 2010р.», читати « 15 жовтня 2009р.».

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2012 апеляційні скарги ОСОБА_1 , Погребного Сергія Борисовича в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України - залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.03.2011 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Міністерство юстиції України та Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України про зобов`язання вчинити дії, - без змін.

На виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.03.2011 Київським апеляційним адміністративним судом видано виконавчий лист від 12.06.2012, строк пред`явлення до виконання якого « 29 травня 2013 року».

ОСОБА_1 28.08.2012 подано до Державної виконавчої служби України заяву про прийняття до примусового виконання виконавчого документу та про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2а-19515/10/2670 від 12.06.2012.

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Роєнко Романом Володимировичем винесено постанову від 05.09.2012 ВП№34087985 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документв) на підставі пункту 8 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2019 заяву ОСОБА_1 про виправлення помилки у виконавчому листі від 12.06.2012 у справі №2а-19515/10/2670 - задоволено та внесено виправлення у виконавчий лист, виданий Київським апеляційним адміністративним судом 12.06.2012 року у адміністративній справі №2а-19515/10/2670 за адміністративним позовом Погребного Сергія Борисовича в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та бездіяльності та зобов`язання відповідачів вчинити дії, вказавши в ньому вірно боржника, а саме: замість - Державної виконавчої служби України, вказати - Міністерство юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 23, ЄДРПОУ 0015622) та стягувача - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий 31.10.1998 року Васильківським МВ ГУ МВС України в Київській області).

ОСОБА_1 30.10.2019 подано до відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби України міністерства юстиції України заяву про прийняття до примусового виконання виконавчого документу та про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2а-19515/10/2670 від 12.06.2012 з урахуванням ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2019 у справі №2а-19515/10/2670.

Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України Яковенко Владиславом Андрійовичем, на підставі пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» винесено повідомлення від 07.11.2019 №60530312/6-20.1 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Як вбачається зі змісту повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу. Останнє вмотивовано тим, що виконавчий документ пред`явлений до виконання з пропущеним строком пред`явлення.

Позивач, не погоджуючись з діями та прийнятим відповідачем повідомленням від 07.11.2019 №60530312/6-20.1 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Правовідносини щодо примусового виконання рішення суду та інших органів у виконавчому провадженні державними виконавцями врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон України №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною першою статті 5 Закону України №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України №1404-VIII у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Згідно з частиною четвертою статті 4 Закону України №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Отже, однією з підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання є пропущення встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону України №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону України №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Як вбачається з оскаржуваного повідомлення 07.11.2019 №60530312/6-20.1 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, виконавчий лист №2а-19515/10/2670 виданий 12.06.2012 Київським апеляційним адміністративним судом повернуто стягувачу без прийняття до виконання з підстав, пунктом 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», тобто через те, що виконавчий документ пред`явлений до виконання з пропущеним строком пред`явлення.

За правилами встановленими частиною першою статті 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню з наступного дня після його прийняття (частина друга статті 12 Закону України №1404-VIII).

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання (пункт 1 частини четвертої статті 12 Закону України №1404-VIII).

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (пункт 2 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII).

З матеріалів справи вбачається, що у виконавчому листі №2а-19515/10/2670 виданому 12.06.2012, зазначено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання до - 29 травня 2013 року.

Позивач звертався до державної виконавчої служби з заявою від 28.08.2012 про прийняття до виконання виконавчого документа. Однак державним виконавцем прийнято постанову від 05.09.2012 ВП№34087985 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документв) на підставі пункту 8 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас суд звертає увагу, що встановлений факт попереднього звернення позивача до органів державної виконавчої служби з заявою про прийняття до виконання виконавчого документу є підставою для переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 12 Закону України №1404-VIII.

За приписами частини п`ятої статті 37 Закону №1404-VIII передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Аналіз викладеного дає підстави для висновків, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання строк пред`явлення його до виконання починається спочатку з наступного дня після повернення. Повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Таким чином оскільки позивач вперше звертався до відповідача з заявою про прийняття до виконання виконавчого листа 28.02.2012 і відповідач прийняв постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 05.09.2012, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання перервано та завершувався 06.09.2013.

Відповідно до наявної в матеріалах справи заяви ОСОБА_1 про прийняття до примусового виконання виконавчого документу та про відкриття виконавчого провадження, позивач лише 30.10.2019 повторно звернувся з заявою про прийняття до примусового виконання виконавчого документу №2а-19515/10/2670, а отже з пропущенням строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Відповідно до частини шостої статті 12 Закону України №1404-VIII «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що позивач звертався до суду із заявою про поновлення пропущеного строку пред`явленя виконавчого листа до виконання.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що оскаржуване повідомлення державного виконавця від 07.11.2019 №60530312/6-20.1 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання є законним, обґрунтованим та таким, що прийняте в межах повноважень та у спосіб визначений Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно з частини п`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, відшкодування судового збору останньому не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 139, 243 - 246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 287, 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.