Справа № 120/659/20-а
Суддя: Свентух Віталій Михайлович
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 липня 2020 р. Справа № 120/659/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Свентуха Віталія Михайловича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

до Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що в грудні 2019 року ОСОБА_1 , як законний представник ОСОБА_2 звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, для ведення садівництва, комунальної форми власності, орієнтовною площею 0,12 га з метою подальшої передачі у власність, розташованої на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Однак, рішенням 40 сесії 7 скликання Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 17.01.2020 року №332 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відмовлено. Відмова мотивована тим, що бажана земельна ділянка перебуває у приватній власності.

Ухвалою суду від 20.02.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

16.03.2020 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки бажана земельна ділянка, що зазначена на графічних матеріалах перебуває у приватній власності громадянина ОСОБА_3 .

18.03.2020 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив у якій вказав, що доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими та безпідставними, а тому просив адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 19.03.2020 року розгляд справи відкладено на 14.04.2020 року.

24.03.2020 року відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, у яких вказав, що у відповіді на відзив не наведено обставин, які б спростували аргументи наведені у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою від 14.04.2020 року розгляд справи відкладено на 05.05.2020 року.

Ухвалою суду від 05.05.2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 . Розгляд справи відкладено на 26.05.2020 року.

25.05.2020 року на адресу суду надійшли пояснення третьої особи щодо позову в порядку статті 165 КАС України, в яких вказано, що бажана позивачем земельна ділянка на підставі рішення 17 сесії 3 скликання Якушинецької сільської ради від 05.06.2001 року була надана у власність ОСОБА_3 . Факт права власності на земельну ділянку підтверджується державним актом серії ВН №7360 від 25.12.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №129.

Ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, занесеної секретарем судового засідання до протоколу судового засідання 26.05.2020 року, розгляд справи відкладено на 04.06.2020 року.

Ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, занесеної секретарем судового засідання до протоколу судового засідання 04.06.2020 року, розгляд справи відкладено на 08.07.2020 року.

Представники сторін у судове засідання 08.07.2020 року не з`явились, проте клопотали про розгляд справи без їх участі.

Третя особа у судове засідання також не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно із положеннями частина 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи у порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

21 грудні 2019 року ОСОБА_1 , як законний представник ОСОБА_2 звернувся до Якушинецької сільської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, для ведення садівництва, комунальної форми власності, орієнтовною площею 0,12 га з метою подальшої передачі у власність, розташованої на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Рішенням 40 сесії 7 скликання Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 17.01.2020 року №332 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відмовлено, оскільки бажана земельна ділянка перебуває у приватній власності.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням представник позивача звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 18 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Конкретні категорії земель визначені у частині першій статті 19 ЗК України, до яких зокрема належать землі сільськогосподарського призначення.

Згідно з частиною 1 статті 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

В силу положень пункту "а" частини 3 статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються громадянам у власність та надаються у користування для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Отже, законом передбачено право громадян України на безоплатне набуття у власність земельних ділянок для ведення садівництва із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення.

Порядок набуття відповідного права визначається главою 19 Розділу IV Земельного кодексу України.

Так, згідно із статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульований положеннями статті 118 ЗК України. Зокрема, частиною шостою цієї статті визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до частини 7 статті 118 ЗК України орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Із аналізу вищезазначених положень слідує, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме, невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частина 5 статті 116 ЗК України визначає, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Частиною 5 статті 242 КАС України вказано, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При вирішенні даної справи суд враховує правову позицію Верховного Суду викладену у постанові №826/765/17 від 16 травня 2019 року, з якої вбачається, що дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності на підставі статті 118 ЗК України може бути надано лише на вільну земельну ділянку.

В даному ж випадку, як вбачається зі змісту рішення 17 сесії 3 скликання Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 05.06.2001 року /а.с 22-36/, викопіювання з плану розподілу земельної ділянки /а.с. 40/, викопіювання з плану землекористування Якушинецької сільської ради /а.с. 118/, земельна ділянка на яку позивач бажає отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка межує поруч з земельною ділянкою з кадастровим номером :04:001:0446 та перебуває у власності ОСОБА_4 /а.с. 37/, надана у власність громадянину ОСОБА_3 .

Факт права власності ОСОБА_3 на вказану земельну ділянку підтверджується державним актом серії ВН №7360 від 25.12.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №129 /а.с. 38/.

Пунктом 7 розділу X "Перехідні положення" ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Отже, порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, передбачений положеннями статті 118 ЗК України не розповсюджується на вказану земельну ділянку, оскільки вона не входить до земель державної або комунальної власності, а перебуває у приватній власності третьої особи.

Посилання представника позивача, що межі земельної ділянки в натурі на місцевості не встановлювались і таких доказів не надано, суд оцінює критично, оскільки вони не спростовують, що земельна ділянка, на яку позивач бажає отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, перебуває у приватній власності третьої особи - ОСОБА_3 .

Разом з тим, судом з`ясовано, що в ході розгляду даної справи, третьою особою ОСОБА_3 право приватної власності на земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, земельній ділянці присвоєний кадастровий номер :04:001:0523 /а.с. 119/, що свідчить про факт формування земельної ділянки з винесенням в натурі (на місцевість) її меж та державної реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до частини 7, 10 статті 79-1 ЗК України винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування; державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, при прийнятті оскаржуваного рішення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що у разі відмови у задоволені позову судовий збір не відшкодовується.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, ст.ст. 18, 19, 22, 79-1, 116, 118, 141, главою 19 розділу ІV Земельного кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РКОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Якушинецька сільська рада (вул. Новоселів, 1, с. Якушинці, Вінницький район, Вінницька область, 23222, ).

Суддя Свентух Віталій Михайлович