Справа № 520/2523/2020
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2020-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

01 липня 2020 р. № 520/2523/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бідонько А.В. ,

при секретарі судового засідання Дронь А.В.,

за участю:

представника позивача Мосіюк О.В.,

представника відповідача Красникова В.А.,

розглянувши в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) про визнання протиправною та скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати незаконною та скасувати вимогу від 10 лютого 2020 року № Ф- 12413-17 Головного управління ДПС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 29293,44 гривні до ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Харківській області щодо неприведення у відповідність облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів та інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

- зобов`язати Головне управління ДПС України у Харківській області відкоригувати загальну суму заборгованості за платежем єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування платника податків ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), шляхом її зменшення на суму заборгованості у розмірі 29293,44 гривні (двадцять дев`ять тисяч двісті дев`яносто три гривні 44 копійки) та внести відповідні зміни про це до інформаційної системи органу доходів і зборів стосовно ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), в тому числі інтегрованої картки платника податків, облікової картки платника єдиного соціального внеску;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області припинити нарахування ОСОБА_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та внести відповідні зміни в інформаційну систему органів доходів і зборів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податкову вимогу від 10 лютого 2020 року № Ф- 12413-17 Головного управління ДПС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 29293,44 гривні, вважає протиправною, необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню, оскільки податковий орган нараховує суму податку, яка вже визначалась у вже скасованих у порядку досудового оскарження податкових вимогах. В обґрунтування своїх доводів також зазначає, що до 01 липня 2004 року Позивач був зареєстрований як фізична особа підприємець та припинив свою діяльність у спосіб передбачений законодавством, у зв`язку з чим був знятий з відповідного обліку, а в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який був створений 01.07.2004 р., дані про Позивача, як фізичної особи- підприємця або реєстрації його припинення, відсутні. Отже, зазначає, що він не є страхувальником у розумінні Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та не має обов`язку щодо сплати єдиного соціального внеску, а отже, вимога про сплату боргу прийнята стосовно ОСОБА_1 необґрунтовано та безпідставно.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі.

01.04.2020 від представника відповідача через канцелярію суду (вх. № 01-26/26057/2020) поданий відзив на позов, у якому представник відповідача зазначив, що позов не визнає, посилаючись на законність формування та надіслання оскаржуваної вимоги. Зазначає, що позивачу як фізичній особі-підприємцю у період з 2017 року по 4 квартал 2019 року включно виникла заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску у загальному розмірі 29293,44 грн. (а.с. 79-82). З наведених підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.

Позивачем 10.04.2020 року подана відповідь на відзив, в якій позивач, не погоджуючись із доводами контролюючого органу, викладеними у відзиві на позов, зазначив, що відповідачем залишено поза увагою, що під час розгляду ДФС України його скарг, органом доходів і зборів вищого рівня бралося до уваги, що згідно інформаційної системи органу доходів і зборів рахується заборгованість ОСОБА_1 і що саме на підставі цих даних ГУ ДФС у Харківській області сформовані вимоги про сплату боргу (недоїмки). Зазначає, що ДФС визнало, що оскаржувані вимоги сформовані з порушенням абз. 3 ч. 1 ст. 4, п.п. 1, 4, 5 та 5 ч. 1 ст. 4, абз. 2 ч. 4 ст. 5 Закону № 2464, у зв`язку з тим, що позивач не зареєстрований як фізична особа - підприємець згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, таким чином, вимоги про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Харківській області підлягали скасуванню. (а.с. 98-102).

Звернув увагу суду на те, що ДФС України тричі зобов`язувало ГУ ДФС у Харківській області, привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів платника та інтегровану картку ОСОБА_1 , з урахуванням вищенаведеного, згідно вимог чинного законодавства. Зазначає, що відповідач ігнорує той факт, що ДФС України визнало відсутність у позивача статусу фізичної особи - підприємця, напроти дає оцінку доводам позовної заяви з посиланням на нормативні акти, які стали по-перше чинні з 2011 року, а по-друге не можуть бути застосовані з врахуванням фактичних обставин справи.

У судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позову, просила суд задовольнити його з підстав, викладених у ньому.

Представник відповідача проти вимог заявленого позову заперечував, зазначивши, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5 1 частини першої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Матеріалами справи підтверджено, що 10.02.2020 року Головним управлінням ДПС у Харківській області винесена податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1188-57 про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 29293,44 гривень (далі - Вимога від 10 лютого 2020 року № Ф-1188-57) (а.с. 13).

Не погоджуючись із прийнятою податковою вимогою № Ф-1188-57 від 10.02.2020 року, позивач звернувся за захистом своїх порушених прав з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Під грошовим зобов`язанням платника податків, згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, розуміється сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Під податковим боргом, при цьому, розуміється сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

За змістом пп. 2.1., 2.2, 2.3 Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міндоходів України від 10.10.2013 №576, податкова вимога формується органами доходів і зборів за місцем обліку платника податків. Податкова вимога формується, якщо: платник податків не сплатив суми податкового зобов`язання, зазначеної в поданій ним податковій декларації, у встановлені Кодексом строки; платник податків не сплатив узгодженої суми грошового зобов`язання, визначеної в податковому повідомленні-рішенні, у встановлені законом строки; платник збору не сплатив узгодженої суми збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності у встановлені строки; платник єдиного податку першої або другої групи не сплатив суми авансового внеску у встановлені строки. Протягом строків оскарження суми грошових зобов`язань, визначених Кодексом, податкова вимога з податку, що оскаржується, не надсилається.

У взаємозв`язку з наведеним, пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Вказаним Законом визначені: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (ч. 2 ст. 2 Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування - це організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності (п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").

Отже, з аналізу вищенаведеної норми Закону випливає, що платниками єдиного єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є лише зареєстровані у передбаченому законодавством порядку фізичні особи - підприємці.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI, здійснюється органом доходів і зборів із внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб (ч. 2 ст. 5 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").

Наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 р. № 1162 затверджено Порядок обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Цим Порядком визначаються питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у територіальних органах Державної фіскальної служби України, надання контролюючим органам відомостей про зміну класу професійного ризику виробництва Фондом соціального страхування за період до 01.01.2016 р., надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття/зняття з обліку платників єдиного внеску (пункт 2 розділу І Порядку № 1162).

Порядок поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI (пункт 3 розділу І Порядку № 1162).

Взяття на облік юридичних осіб (їх відокремлених підрозділів) та фізичних осіб - підприємців, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, як платників єдиного внеску підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру, яка надсилається (видається) цим юридичним особам (відокремленим підрозділам) та фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому Законом України від 15.05.2003 р. № 755-IV Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (в подальшому Закон № 755-IV) (пункт 4 розділу ІІ Порядку № 1162).

Взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону №755-IV, контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою № 12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 1 розділу ІІІ Порядку №1162).

Отже, з приписів вищенаведених норм законодавства випливає, що взяття на облік фізичних осіб - підприємців як платників єдиного внеску здійснюється у тому випадку, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі.

Проте, податковим органом під час розгляду справи доказів стосовно того, що ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем та перебуває в державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що передбачено вимогами Закону України № 755-IV - до суду не надано.

Суд зазначає, що Постановою Правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 року затверджено Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування № 10-1, яким визначається порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та порядок надання інформації з реєстру застрахованих осіб (далі - Положення № 10-1).

З метою забезпечення обробки інформації в реєстрі застрахованих осіб для кожної застрахованої особи автоматично створюється облікова картка, якій присвоюється номер облікової картки (пункт 1 розділу ІІІ Положення № 10-1).

Облікова картка відкривається в разі, зокрема, надходження у складі звітності відомостей про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; в інших випадках, передбачених Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (пункт 2 розділу ІІІ Положення № 10-1).

Пунктом 2 розділу ІV Положення № 10-1 встановлено, що до облікових карток реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; відомості про нарахування страхових внесків та єдиного внеску фізичними особами - підприємцями та особами, які провадять незалежну професійну діяльність.

Процедуру, форму, строки подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску до ДФС України, яка є центральним органом виконавчої влади, що реалізує, зокрема, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань сплати єдиного внеску, її територіальних органів, визначає Порядок № 435.

Як встановлено в ході розгляду справи податковим органом відносно ОСОБА_1 виносились вимоги про сплату єдиного соціального внеску, які ним оскаржувались в адміністративному порядку, а саме: вимогу від 05 лютого 2019 року № Ф-1188- 57 у розмірі 18276,72 гривень, вимогу від 17 травня 2019 року № Ф-1188-57 у розмірі 21030,90 гривень, вимогу від 04 листопада 2019 року № Ф-1188-57 у розмірі 26539,26 гривень (а.с. 15, 20, 29).

Зазначені вимоги були сформовані під одним порядковим номером Ф-1188-57, у яких літера «Ф» вказує, що вимога до фізичної особи - ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , та один порядковий номер 1188-57 вказує на взаємопов`язаність цих вимог про сплату ЄСВ ( п. 4 розділу VI Інструкції №449) і підтверджує, що загальна сума нарахованого позивачу єдиного внеску у розмірі 29293,44 гривень за оскаржуваною по зазначеній справі вимогою від 10 лютого 2020 року № Ф- 1188-57 включає суму нарахування по єдиному внеску за усіма переліченими вище вимогами разом наростаючим підсумком.

Судовим розглядом встановлено, що позивач тричі звертався зі скаргами на вищезазначені вимоги до податкового органу вищого рівня - Держаної фіскальної служби України (а.с. 16-17; 21-25; 30-34)

Як встановлено за матеріалами справи, під час розгляду ДФС України скарг позивача, органом доходів і зборів вищого рівня бралося до уваги, що згідно інформаційної системи органу доходів і зборів рахується заборгованість за ОСОБА_1 і що саме на підставі цих даних ГУ ДФС у Харківській області були сформовані вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Разом з цим, ДФС у своїх рішеннях за результатами розгляду скарг ОСОБА_1 визнавало, що оскаржувані вимоги сформовані з порушенням абз. З ч. 1 ст. 4, п.п. 1, 4, 5 та 5 1 ч- 1 ст. 4, абз. 2 ч. 4 ст. 5 Закону № 2464, в зв`язку з тим, що позивач не зареєстрований як фізична особа - підприємець згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, таким чином, вимоги про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Харківській області підлягали скасуванню (а.с. 18-19; 26-28; 35-37).

Крім того, судом встановлено, що ДФС України у своїх рішеннях тричі зобов`язувало ГУ ДФС у Харківській області, привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів платника та інтегровану картку ОСОБА_1 , з урахуванням вищенаведеного, згідно вимог чинного законодавства (рішення ДФС України від 15.04.209 року № 17863/6/99-99-11-05-02-25; від 07.08.209 року № 3798/6/99-99-11-05-02-25; рішення ДПС України від 18.12.209 року № 13475/6/99-00-08-06-01).

Отже, зазначеними рішеннями ДФС України зобов`язувало відповідача виключити визначену вказаною податковою вимогою суми податкового боргу у розмірі : 18276,72 грн. згідно вимоги № Ф-1188-57від 05.02.2019 р.; 21030,90 грн., згідно вимоги № Ф-1188-57 від 17.05.2019 року та 26539,26 грн., згідно вимоги № Ф-1188-57 від 04.11.2019 року.

Відповідачем під час розгляду справи не надано доказів правомірності нарахування та винесення оскаржуваної вимоги № Ф- 1188-57 від 10 лютого 2020 року про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 29293,44 гривні.

Головним управлінням ДПС у Харківській області в ході розгляду справи не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 зареєстровано у передбаченому законодавством порядку як фізичну особу - підприємця та перебуває як фізична особа - підприємець у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Під час судового розгляду справи встановлено, що станом на час прийняття оскаржуваної вимоги ОСОБА_1 не є особою, яка зареєстрована як фізична особа - підприємець, а тому, в розумінні вимог чинного законодавства, у нього відсутній обов`язок сплати податку як платника єдиного внеску, у зв`язку із чим суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно нараховувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Із врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана вимога від 10 лютого 2020 року № Ф- 12413-17 Головного управління ДПС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 29293,44 гривні до ОСОБА_1 винесена необґрунтовано та підлягає скасуванню, а тому позовні вимоги в цій частині позову підлягають задоволенню.

Стосовно решти позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління ДПС у Харківській області щодо неприведення у відповідність облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів та інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 , зобов`язання ГУ ДПС України у Харківській області відкоригувати загальну суму заборгованості за платежем єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування платника податків ОСОБА_1 шляхом її зменшення на суму заборгованості у розмірі 29293,44 гривні та внести відповідні зміни про це до інформаційної системи органу доходів і зборів, в тому числі інтегрованої картки платника податків, облікової картки платника єдиного соціального внеску, а також зобов`язання внести відповідні зміни в інформаційну систему органів доходів і зборів, суд зазначає, що належним способом захисту є скасування безпідставно винесеної відносно ОСОБА_1 оскаржуваної вимоги № Ф- 1188-57 від 10 лютого 2020 року про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 29293,44 гривні, що, у свою чергу, передбачає проведення відповідних дій, а тому суд відмовляє в задоволення позовних вимог в цій частині позову.

Стосовно вимоги про зобов`язання відповідача припинити нарахування ОСОБА_1 єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, суд зазначає, що належний захист прав та інтересів особи можливий лише в разі існування спірних правовідносин, тобто в разі встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Таким чином, предметом оскарження в адміністративному суді можуть бути лише рішення або фактично вчинені дії суб`єкта владних повноважень, або не вчинені дії за наявності обов`язку їх вчинення, що безпосередньо вплинули на права чи на обов`язки позивача у справі.

Отже, позовна вимога про зобов`язання відповідача припинити нарахування ОСОБА_1 єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування заявлена на майбутнє, через що у задоволенні таких позовних вимог належить відмовити.

За приписами статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, перевіряючи правомірність такого рішення, суд відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України повинен перевірити, чи прийняте воно: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання протиправною та скасування податкової вимоги Головного управління ДФС у Харківській області №54550-17 від 26.06.2018 є правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, суд присуджує позивачу з Головне управління Головного управління ДФС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору у розмірі 840,80 (вісімсот сорок гривень 80 копійок) грн., що підтверджується квитанцією № 9 від 20.02.2020 (а.с. 12).

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057) визнання протиправною та скасування вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Харківській області № Ф- 1188-57 від 10 лютого 2020 року про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 29293,44 гривні .

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 840, 80 грн. (вісімсот сорок) гривень 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст виготовлено 08 липня 2020 року.

Суддя Бідонько А.В.