Справа № 560/1871/20
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2020-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1871/20 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Петричкович А.І.

Суддя-доповідач - Кузьменко Л.В.

07 липня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьменко Л.В.

суддів: Франовської К.С. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Чорнокнижник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року (рішення ухвалене суддею Петричковичем А.І. 12.05.2020 року в м.Хмельницький, повний текст судового рішення складено 12 травня 2020 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Прокуратура Хмельницької області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Прокуратура Хмельницької області, якому просив:

- визнати бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України по виконанню рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року, за період з 14.01.2020 по 27.03.2020 неправомірною;

- зобов`язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винести постанову про накладення на боржника штрафу за невиконання вимоги від 22.12.2018;

- зобов`язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винести постанову про накладення на боржника штрафу за невиконання вимоги від 28.01.2019;

- зобов`язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року в відповідності до законодавства України;

- зобов`язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подати у десятиденний строк звіт про виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року".

На обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 01.08.2018 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванютою І.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №822/1816/17, виданого 31.10.2017 Хмельницьким окружним адміністративним судом, яким зобов`язано прокуратуру Хмельницької області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 до прокуратури Хмельницької області з приводу виплати йому втраченого заробітку та інших грошових доходів, які він поніс внаслідок проведення досудового розслідування №0000028 від 16.05.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 212 та ч. 2 ст. 366 КК України, та прийняти постанову у порядку, передбаченому ст. 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" №266-94 від 01.12.1994. Вимогою від 22.12.2018 державним виконавцем зобов`язано прокуратуру Хмельницької області виконати виконавчий лист №822/1816/17 від 31.10.2017, виданий Хмельницьким окружним адміністративним судом, протягом десяти робочих днів та повідомити державного виконавця про її виконання.

28.01.2019 Головним державним виконавцем Іванютою І.М. винесено повторну вимогу №56898637, якою зобов`язано прокуратуру Хмельницької області виконати виконавчий лист №822/1816/17 від 31.10.2017, виданий Хмельницьким окружним адміністративним судом, відповідно до вимог ст. 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" в частині визначення протягом десяти робочих днів розміру відшкодовуваної шкоди та повідомити державного виконавця про її виконання. Станом на 27.03.2020 постанова Хмельницького окружного адміністративного суду не виконана, після 28.01.2019 Державною Виконавчою службою, всупереч приписам вказаного закону, не зроблено жодної дії по примусовому виконанню виконавчого листа № 822/1816/17 від 31.10.2017, що підтверджується витягом з автоматизованої системи виконавчого провадження. Така бездіяльність Державної Виконавчої служби є неправомірною та суперечить Конституції України та закону України "Про виконавче провадження".

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (відповідача) за період з 19.02.2020 по 12.05.2020 - часу прийняття цього рішення судом.

Зобов`язано Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України встановити факт виконання чи не виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.07.2017 по справі №822/1877/16, після чого прийняти рішення, згідно вимог ст. 63 Закону №1404-VIII.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Свою незгоду з постановою суду обґрунтовує тим, що при прийнятті рішення судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною. Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, відповідно до постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.07.2017 у справі №822/1877/16, яка залишення без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Суд визнав протиправними дії прокуратури Хмельницької області щодо відмови у прийняті постанови про відшкодування ОСОБА_1 втраченого заробітку та інших грошових доходів, які він втратив внаслідок проведення досудового розслідування №0000028 від 16.05.2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 212 та частиною 2 статті 366 КК України, прийняття якої передбачене статтею 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" № 266-94 від 01.12.1994 року. Зобов`язано прокуратуру Хмельницької області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 до прокуратури Хмельницької області з приводу виплати йому втраченого заробітку та інших грошових доходів, які він втратив внаслідок проведення досудового розслідування №0000028 від 16.05.2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 212 та частиною 2 статті 366 КК України, та прийняти постанову у порядку, передбаченому статтею 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" № 266-94 від 01.12.1994 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а. с. 58-63).

Постановою від 01.08.2018 головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрив виконавче провадження №56898637 з виконання виконавчого листа №822/1877/16 виданого 31.10.2017 (а. с. 8).

17.09.2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №56895637 відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" з підстав фактичного виконання судового рішення згідно з виконавчим документом, з огляду на те, що прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Хмельницької області 08.11.2017 року винесено постанову про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2018 у справі №2240/3246/18 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , та ухвалено нове рішення, яким визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюти І.М. від 17.09.2018 про закінчення, внаслідок добровільного виконання, виконавчого провадження №56898637 з примусового виконання, виданого на підставі постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.07.2017, виконавчого листа №822/1816/17 від 31.10.2017 (а. с. 68-70).

В подальшому Вимогою державного виконавця від 22.12.2018 №56898637 відповідач зобов`язав прокуратуру Хмельницької області виконати виконавчий лист №822/1816/17, попередив про відповідальність за невиконання вимоги державного виконавця, передбачену статтями 63, 75 закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (а. с. 9-10).

Відповідно до Вимоги державного виконавця (повторно) від 28.01.2019 №56898637, головний державний виконавець зобов`язав прокуратуру Хмельницької області виконати виконавчий лист №822/1816/17 від 31.10.2017 відповідно до вимог ст. 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" в частині визначення розміру відшкодовуваної шкоди протягом десяти робочих днів та повідомити державного виконавця про виконання (а. с. 11-12).

Прокуратура Хмельницької області оскаржувала в судовому порядку Вимогу державного виконавця від 28.01.2019 №56898637, проте, її апеляційну скаргу було залишено без задоволення постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.09.2019 у справі №560/489/19 (а. с. 71-79).

Слід також зазначити, що позивач 14.01.2020 року звертався до суду з позовом, у якому просив визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.07.2017, обов`язати відповідача виконати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.07.2017 у відповідності до вимог законодавства України та зобов`язати останнього подати звіт про його виконання (справа №560/255/20).

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.02.2020 по справі №560/255/20 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що полягає у не вчиненні у виконавчому провадженні №56898637 дій, передбачених статтею 63 закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження", з примусового виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.07.2017 у справі №822/1877/16. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а. с. 13-15). Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2020 в цій справі апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року - скасовано в частині розподілу судових витрат та прийнято в цій частині нову постанову. Стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн (чотири тисячі гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. В іншій частині рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року залишено без змін (а. с. 16-19).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 13 Закону №1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 63 Закону №1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.09.2019 у справі №560/489/19 встановлено, що Вимога державного виконавця від 28.01.2019 №56898637 є такою, що відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

Крім того, судовим рішенням у справі №560/255/20 встановлено, що після 28.01.2019 державний виконавець не вчинив жодних дій у виконавчому провадженні №56898637, що підтверджується витягом з автоматизованої системи виконавчого провадження.

В силу приписів частини 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, у справі, що розглядається, не потребує доказування факт бездіяльності органу ДВС у виконавчому провадженні №56898637 до 18.02.2020. При цьому суд першої інстанції правильно зазначив, що за відсутності доказів протилежного така бездіяльність продовжувалась і на момент постановлення судом рішення у цій справі. Разом з тим, позивач просить визнати протиправною бездіяльність органу ДВС за період з 14.01.2020 до 27.03.2020, тому з урахуванням наведених обставин, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, і задовольнив цю вимогу частково, а саме в частині бездіяльності відповідача за період з 19.02.2020 по 12.05.2020 - часу прийняття цього рішення судом.

Такий висновок суду першої інстанції узгоджується із судовими рішеннями у справах №560/257/20 та №686/1049/18 на які покликається третя особа, враховуючи предмет цього позову, яким є оскарження бездіяльності органу ДВС у виконавчому провадженні №56898637.

На думку суду першої інстанції, з чим погоджується і колегія суддів, продовження бездіяльності відповідача, встановленої рішенням суду в справі №560/255/20 є триваючим порушенням, тому відповідно до вимог п. 3 ч. 1 та ч. 4 ст. 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача винести постанову про накладення на боржника штрафу за невиконання вимог від 22.12.2018 та від 28.01.2019, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на необхідність встановлення державним виконавцем поважності причин такого невиконання, оскільки матеріали справи таких доказів не містять. А зобов`язання органу ДВС щодо боржника у виконавчому провадженні прийняти рішення про накладення штрафу за фактом встановлення ним умисного невиконання судового рішення відноситься до компетенції суб`єкта владних повноважень, якого суд не повинен підміняти. З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині, ухваливши відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України рішення, за змістом якого зобов`язано відповідача з`ясувати наявність факту виконання чи не виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.07.2017 у справі №822/1877/16, після чого прийняти рішення відповідно до приписів ст. 63 Закону №1404-VIII.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача подати у десятиденний строк звіт про виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду в справі №822/1877/16 від 10 липня 2017 року суд першої інстанції з огляду на приписи ст. 382 КАС України та правових позицій, викладених у постанові Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 826/18826/14, правильно вказав, щозобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови, є правовим наслідком судового рішення і саме в резолютивній частині такого рішення повинно бути визначено обов`язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за невиконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може лише під час прийняття постанови у справі, тобто у справі №822/1877/16, а не шляхом постановлення окремого судового рішення в цій справі іншим складом суду.

Щодо доводів позивача про помилковий підхід суду першої інстанції до вирішення питання розподілу судових витрат, колегія суддів виходить з такого.

За приписами частини 3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно з ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивач на день постановлення судом першої інстанції рішення у справі не надав доказів щодо понесених судових витрат та не зробив заяву про такі витрати.

Суд першої інстанції врахував, що позивач звільнений від сплати судового збору (дублікат посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильський АЕС (категорія 2) а. с. 7), тому суд дійшов висновку про відсутність судових витрат, які визначені ст. 132 КАС України і які у цій справі підлягають розподілу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суд першої інстанції, тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 08 липня 2020 року.

Головуючий Кузьменко Л.В.

Судді Франовська К.С. Совгира Д. І.