Справа № 463/5613/20
Суддя: Леньо С. І.
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №463/5613/20
Провадження №2-а/463/119/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова
у складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

представників позивача Колеснікової Г.І., Арендач М.В.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача Самолюка В.В.

перекладача Аль-Хусейн Шван Хамід Муса

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про продовження строку затримання, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просить ухвалити рішення про продовження строку затримання громадянки Республіки Ірак ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про продовження строку затримання, з метою забезпечення примусового видворення за межі території України на строк 6 місяців.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач, будучи громадянкою Республіки Ірак, разом зі своїми малолітніми дітьми: ОСОБА_2 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , прибула на територію України 3 грудня 2019 року через пункт пропуску «Одеса» з наміром подальшого нелегального виїзду до держав-членів Європейського Союзу. Реалізуючи спільний намір щодо незаконного потрапляння до Європейських країн, відповідач, в складі групи осіб, здійснила спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Республіку Польща, поза пунктами пропуску, на напрямку 634 прикордонного знаку, територія Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області, внаслідок чого 13 січня 2020 року о 22 год. 05 хв. була затримана прикордонним нарядом «Група реагування» від відділення інспекторів прикордонної служби «Рава-Руська» (тип В) відділу прикордонної служби «Рава-Руська». У зв`язку з цим, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 16.01.2020р. примусово видворено відповідача за межі території України та затримано останню з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. 21.01.2020р. відповідач разом з дітьми була поміщена до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні «Волинський» ДМС України, що у с. Журавичі, Ківерцівського району Волинської області.

Зі сторони відповідача відсутня співпраця із представниками Держприкордонслужби України, і зокрема, вона категорично відмовляється самостійного (без супроводу) повертатися до країни походження, поводить себе агресивно постійно створюючи конфлікти, що призводить до пошкодження майна ПТПІ.

З огляду на таку її поведінку, з метою виконання рішення суду, а саме примусового видворення відповідача під супроводом представників Держприкордонслужби України (орієнтовна вартість для закупівлі авіаквитків для іноземців-правопорушників та складу супроводу становить 150 тис.) військовою частиною НОМЕР_1 за електронною системою «ProZorro» 11.03.2020 року було укладено договір із авіакомпанією на закупівлю авіаквитків для організації примусового видворення за межі України незаконних мігрантів (звіт про результати проведення процедури закупівлі додається).

Крім того, просить також врахувати, що з 12.03.2020 року на всій території України запроваджено карантин, в результаті чого транспортне сполучення між країнами закрито.

Вказане в сукупності унеможливлює проведення видворення відповідача і тому просить продовжити строк тимчасового затримання на шість місяців.

Ухвалою судді від 24.06.2020р. відкрито провадження у справі та призначено таку до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із проведенням судового засідання в режимі відеоконференції з трансляцією з Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Повноважний представник відповідача скерував відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги заперечує в повному обсязі. Зокрема, у відповідача є паспорт, вона належним чином ідентифікована, внаслідок чого невиконання рішення про видворення відбувається з незалежних від відповідача причин. Крім того, введення карантину та обмеження транспортного сполучення не є обставиною, з якою відповідно до закону пов`язане продовження строку затримання іноземця чи інше обмеження його прав. Тому вважає, що позивач не довів наявність підстав для продовження строку затримання, а відтак, в задоволенні позову просить відмовити.

Відповідач в судовому засіданні у своїх поясненнях підтримала позицію захисника.

Заслухавши доводи представників позивача та відповідача, пояснення відповідача, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до рішення Личаківського районного суду м. Львова від 16.01.2020р., відповідача видворено за межі України, а також затримано з метою забезпечення видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання 13 січня 2020 року о 22 год. 05 хв.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до ч. 4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Аналогічні положення викладені в пункті 12 Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.02.2016 № 141.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами частин одинадцятої-тринадцятої статті 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш, як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

При цьому, системний лінгвістично-логічний аналіз положень частини одинадцятої ст. 289 КАС України дозволяє стверджувати, що законодавець, виділив дві умови, які є підставою для продовження строку для затримання, і зокрема:

1) за наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства та,

2) за наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Про правильність таких висновків свідчить той факт, що у п. 3 ч. 1 ст. 20 КАС України законодавець серед адміністративних справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам визначив, серед іншого, справи про продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України.

В свою чергу, вживання у цій нормі сурядного розділового сполучника «або» для з`єднання однорідних членів речення створює альтернативний перелік і якщо такий перелік перераховує умови для настання певного правового наслідку, то наслідок настає за наявності хоча б однієї з перерахованих умов.
Заперечуючи проти обґрунтованості позову представник відповідача вказав, що особа відповідача ідентифікована.

Однак звертаючись до суду з даним позовом, позивач як на підставу для продовження строку тимчасового затримання серед іншого послався на існування карантинних обмежень, в тому числі в частині закриття транспортних сполучень, що взагалі є загальновідомим фактом і не потребує доведенню.

Більше того, як вбачається зі змісту прохальної частини позову, позивач просить продовжити строк затримання саме з метою забезпечення примусового видворення, а не з метою ідентифікації особи відповідача.

Таким чином, з огляду на наявність карантинних обмежень пов`язаних із пандемією коронавірусу, які в тому числі стосуються міждержавних транспортних перевезень, аргументи сторони позивача про неможливість на даний час забезпечити примусове видворення є обґрунтованим.

При цьому, суд враховує, що у період дії рішення суду від 16.01.2020р. позивач вживав заходів для забезпечення його виконання та провів державну закупівлю, пов`язану з оплатою послуг з організації примусового видворення, що стверджується звітом про результати проведення процедури закупівлі від 11.03.2020р. Відтак, неможливість забезпечення примусового видворення не пов`язана із бездіяльністю позивача.

Стаття 1 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює гарантії, що стосується вислання іноземців.

За змістом цієї норми іноземець, який законно проживає на території держави, не може бути висланий за її межі інакше ніж на виконання рішення, прийнятого відповідно до закону, і повинен мати можливість:

a) наведення доводів проти свого вислання;

b) перегляду своєї справи; і

c) представлення з цією метою перед компетентним органом або перед особою чи особами, призначеними цим органом.

Іноземець може бути висланий ще до того, як він здійснив свої права, передбачені в підпунктах «a», «b» та «c» пункту 1 цієї статті, коли таке вислання є необхідним в інтересах публічного порядку або ґрунтується на міркуваннях національної безпеки.

В межах даної справи всі ці гарантії дотримані, як під час вирішення питання про затримання та видворення відповідача, так і під час вирішення питання про продовження строку затримання, і зокрема відповідач була присутня при розгляді справ, надавала свої пояснення та користувалась послугами захисника.

На переконання суду, неможливість забезпечення примусового видворення є об`єктивно непереборною обставиною і тому, позов в цілому слід визнати обґрунтованим та його задовольнити.

Керуючись ст. ст. 241, 244, 245, 246, 371 КАС України, ст. ст. 4, 9, 16, 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд,

вирішив:
Позов Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 (місце перебування: пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні «Волинський» ДМС України с. Журавичі, Ківерцівського району Волинської області) про продовження строку затримання задовольнити.

Продовжити на шість місяців, а саме до 22:05 год. 13.01.2021 року строк затримання громадянки Республіки Ірак ОСОБА_1 , ( ОСОБА_8 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні «Волинський» ДМС України, що в с. Журавичі, Ківерцівського району Волинської області.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному ст. 289, пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Леньо С. І.