Справа № 405/8820/19(2-а/405/233/19)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 липня 2020 року м. Дніпросправа № 405/8820/19 (2-а/405/233/19)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 лютого 2020 року в адміністративній справі №405/8820/19 (2-а/405/233/19) (головуючий суддя Драний В.В.) за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Греся Віталія Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 11.12.2019 року звернувся до Ленінського районного суду м.Кропивницький з позовом до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Греся В.С., в якому просив визнати неправомірною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення НК № 533623 від 15.11.2019 року.

В обґрунтування позову зазначено, що 15.11.2019 року він рухався на автомобілі KIA CERATO EX, номерний знак НОМЕР_1 , по вул.Декабристів у м.Кропивницький та здійснив зупинку на вул.Дворцова за правою смугою проїзної частини вулиці Декабристів біля елементів огорожі, які перешкоджають руху транспортних засобів. На місці зупинки дві особи у поліцейській формі, не називаючи своїх прізвищ, заявили, що він порушив ПДР України, на що позивач їм заперечив. Зазначив, що вулиця Декабристів є вулицею з одностороннім рухом. Безпосередньо перед місцем зупинки відсутні дорожні знаки 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід», та 3.34 «Зупинка заборонена», а також відсутня розмітка 1.4 «Зупинка і стоянка транспортних засобів заборонена». Перед перехрестям з вул. Дворцова встановлено дорожні знаки 4.13 «Рух тільки для пішоходів, які інформують, що вул.Декабристів перетинається з пішохідною вулицею як справа, так і зліва. Місце зупинки автомобіля KIA CERATO EX знаходиться поза межами проїзної частини вулиці Декабристів, позначеною дорожньою розміткою «зебра». Відтак, позивач вважає, що обмеження, встановлені п.15.9 «г» ПДР на зупинку на вказаній ділянці не поширюються. Також позивач вказав, що на місці зупинки транспортного засобу постанова не складалася і не оголошувалася, а її копія під розпис йому не вручалася. Крім того, в оскаржуваній постанові, яку позивач отримав поштою, відсутні відомості про роз`яснення правопорушнику прав, передбачених ст.268 КУпАП та строку оскарження постанови.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 лютого 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права; недоведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; висновки суду не відповідають обставинам справи.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Учасники справи повідомлені належним чином про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 15.11.2019 року інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Гресєм В.С. винесено постанову серії НК №533623 відносно ОСОБА_1 про накладення на останнього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с.5).

Згідно вказаної постанови 15.11.2019 року о 12:18 год. в м.Кропивницький, на перехресті вул.Дворцова з вул.Декабристів водій ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу KIA CERATO EX, номерний знак НОМЕР_1 , на пішохідному переході, чим порушив п.15.9 «г» ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн..

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 оскаржив її до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем доведено правомірність винесення оскаржуваної постанови.

Суд апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги виходить з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно із п.15.9 «г» ПДР зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

При цьому, будь-яких знаків вказане правило не потребує.

В обгрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що обмеження на зупинку транспортних засобів, передбачені підпунктом «г» п.15.9 ПДР, на вказану у постанові ділянку (частину) вулиці, не поширюються, що свідчить про неправомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Зокрема позивач зазначає, що на вулиці Декабристів, яка є вулицею з одностороннім рухом, безпосередньо перед місцем зупинки автомобіля відсутні дорожні знаки 5.35.1, 5.31.2 «Пішохідний перехід» та 3.34 «Зупинка заборонена», а також відсутня дорожня розмітка 1.4 «Зупинка і стоянка транспортних засобів заборонена». Перед пересіченням з вул.Дворцовою з правої сторони вул.Декабристів встановлено приписуючий дорожній знак 4.13 «Рух тільки пішоходів», який інформує, що вул.Декабристів пересікається з пішохідною вулицею як справа, так і зліва. Ширина пішохідної зони разом із тротуарами становить близько 13 метрів. Аналогічний дорожній знак 4.13 розташований на вул.Дворцовій зі сторони проїзної частини вул.Декабристів, який одночасно забороняє рух транспортних засобів по вул.Дворцовій. Місце зупинки автомобіля знаходилось за правою межею проїзної частини вул.Декабристів біля елементів тимчасової огорожі, які перешкоджають в`їзду транспортних засобів з вулиці Декабристів на вулицю Дворцову.

Також позивач зазначає, що відеозапис, наданий відповідачем суду першої інстанції, містить лише фрагмент бесіди інспектора поліції з позивачем стосовно винесення постанови про адміністративне правопорушення і не містить самого факту порушення водієм п.15.9 (г) ПДР, а тому вказаний відеозапис не є належним і допустимим доказом.

З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідачем надано суду першої інстанції носій інформації DVD-R диск з відеофіксацією адміністративного правопорушення від 15.11.2019 року, що здійснювалась на нагрудний відеореєстратор поліцейського (відеозапис під назвою « ») (а.с.18).

Так, з вказаного відеозапису судом апеляційної інстанції вбачається, що 15.11.2019 року о 12:18 год. на перехресті вул.Дворцова та вул.Декабристів в м.Кропивницький ОСОБА_1 здійснив зупинку автомобіля KIA CERATO EX, номерний знак НОМЕР_1 , на пішоходному переході, що заважало руху пішоходів. Вказане споростовує посилання позивача, що відеозапис містить лише фрагмент бесіди інспектора поліції з позивачем стосовно винесення постанови про адміністративне правопорушення і не містить самого факту порушення.

Крім того, з інших відеозаписів, що містяться на наданому відповідачем DVD-R диску, вбачається, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач повідомив своє прізвище, ім`я та по-батькові, посаду. Позивач заперечив наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, будь-яких клопотань, заяв не подавав, а потім повідомив поліцейських, що він поспішає та не буде чекати оформлення постанови та не заперечив щодо її направлення поштою.

Таким чином, посилання апелянта на порушення порядку розгляду на місті справи про адміністративне правопорушення є необгрунтованим, та свідчить лише про намагання позивача уникнути відповідалоьності.

Крім того, постанова серії НК № 533623 від 15.11.2019 року містить відомості про права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП, а також порядок та строк її оскарження (а.с.5-зворот).

Далі, апелянт як на підставу неправомірності прийнятого судом рішення у справі, посилається на те, що відповідачем не було направлено йому копію відзиву на позовну заяву, а суд першої інстанції не звернув на це уваги, чим було порушено принцип змагальності сторін.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України визначено особливості провадження у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Справа, що розглядається, належить до категорії справ, визначеної статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до норм статті 269 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив). Копії позовної заяви та доданих до неї документів направляються відповідачу й іншим учасникам справи на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - електронною поштою, якщо така відома суду, або надаються для ознайомлення в судовому засіданні.

Норми статті 269 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачаються надсилання відповідачем позивачу будь-яким чином копії відзиву на позовну заяву, вказана норма взагалі не передбачає обов`язку подання сторонами відзиву.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність прийняття постанови в справі про адміністративне правопорушення НК № 533623 від 15.11.2019 року.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з частиною третьою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 07 лютого 2020 року в адміністративній справі №405/8820/19 (2-а/405/233/19) залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 лютого 2020 року в адміністративній справі № 405/8820/19 (2-а/405/233/19) залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак