Справа № 160/3436/20
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року Справа № 160/3436/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в м. Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зобов`язання вчинити певні дії, -
27.03.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якому просить суд:
- зобов`язати Інгулецький відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (ідентифікаційний код юридичної особи: 34545923) вчинити дії, спрямовані на виключення з Єдиного реєстру боржників відомостей щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , внесених, у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження №54089344.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що реалізовуючи своє право на розпорядження нерухомим майном, позивач звернувся до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Нянчура С.М. для вчинення ним нотаріальної дії, а саме: посвідчення договору купівлі-продажу частки у належному позивачу нерухомому майні, а саме, квартирі АДРЕСА_1 , проте, постановою нотаріуса від 03.10.2019 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії на підставі ч. 8-1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», у зв`язку із тим, що позивача включено до Єдиного реєстру боржників.
Позивач вказує, що дізнався з Єдиного реєстру боржників про те, що інформацію про нього, як боржника було включено державним виконавцем Інгулецького ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Ципченко Інною Олегівною на підставі рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу.
За поясненням позивача, запис про ОСОБА_1 в Єдиному реєстрі боржників, включений під час виконавчого провадження №54089344, залишається в реєстрі, у зв`язку з тим, що законодавство не передбачає можливість виключення відомостей про боржника у випадку повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Позивач зазначє, що звертався до відповідача з заявою про виключення відомостей з Єдиного реєстру боржників відомостей про ОСОБА_1 , як боржника, проте, листом від 26.09.2019 року позивача повідомлено про неможливість виключення відомостей з реєстру з технічних причин, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду.
Ухвалою суду від 02.04.2020 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
07.07.2020 року відповідач засобами електронного зв`язку надіслав до суду відзив на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи.
Відповідач зазначив, що згідно даних АСВП на примусовому виконанні у відділі знаходилось виконавче провадження № 54089344 про конфіскацію речових доказів - брухт металу вагою 4 кг 500 г, який згідно квитанції № 002297 від 26.07.2013 року знаходиться в Інгулецькому РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, боржник ОСОБА_1 , згідно постанови № 213/3842/13п, 3/213/602/13 від 09.10.2013р. виданого Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу.
Державним виконавцем Інгулецького ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області 21.03.2018 року виконавче провадження було завершено, у зв`язку з чим було винесено відповідну постанову.
За пояснення відповідача, на теперішній час вищевказане виконавче провадження є знищеним за закінченням терміну зберігання згідно п. 2 розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями № 1829/5, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 07.06.2017 року, тому надати матеріали виконавчого провадження не має можливості.
Крім того, відповідач зазначає, що станом на 03.07.2020 року, дані щодо позивача в Єдиному реєстрі боржників відсутні.
За таких підстав відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що постановою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 09.10.2013 року у справі № 213/3842/13-п закрито провадження по справі відносно ОСОБА_1 .
Речові докази: брухт металу вагою 4 кг 500 г, який згідно квитанції № 002297 від 26.07.2013р. знаходиться в Інгулецькому РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області обернути в дохід держави.
Постановою державного виконавця Інгулецького відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 07.06.2017 року було відкрито виконавче провадження № 54089344 з виконання постанови № 3/213/602/13, 213/3842/13, виданої 09.10.2013р. Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу.
На підставі ч. 5 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем було винесено відомості про позивача до Єдиного реєстру боржників.
В подальшому, постановою державного виконавця Інгулецького відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 21.03.2018 року № 54089344, у зв`язку з відсутністю майна, виконавчий документ було повернуто стягувачу.
З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця Інгулецького відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 26.04.2018 року було відкрито виконавче провадження № 56281552 з виконання постанови № 3/213/602/13, 213/3842/13, виданої 09.10.2013р. Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу.
На підставі ч. 5 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем було винесено відомості про позивача до Єдиного реєстру боржників.
Надалі, постановою старшого державного виконавця Інгулецького відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 20.06.2019 року було закінчено виконавче провадження з вищевказаного виконавчого документу.
Закінчення виконавчого провадження з підстав, встановлених статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження», передбачає обов`язок державного виконавця виключити відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників, тому під час винесення постанови від 20.062019 року відомості про позивача були виключені з реєстру.
Проте, за поясненням позивача, запис про позивача в Єдиному реєстрі боржників, включений під час виконавчого провадження № 54089344 залишено в реєстрі у зв`язку з тим, що законодавством не встановлено можливості виключення відомостей про боржника у випадку повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача з заявою про виключення відомостей щодо ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників.
Тому, позивача повідомлено, що виключити ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників неможливо з технічних причин, у зв`язку з чим позивач звернувся до Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу з позовом до Інгулецького відділу державної виконавчої служби міста Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції про усунення перешкод у здійсненні розпорядження нерухомим майном шляхом зобов`язання відповідача виключити запис про особу з Єдиного реєстру боржників.
Проте, як встановлено судом, ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 11.11.2019 року, яка постановою Дніпровського апеляційного суду від 10.03.2020 року залишена без змін, відмовлено у відкритті провадження у справі та роз`яснено позивачу право звернення до суду в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.
Оскільки позивач оскаржує дії державного виконавця, у зв`язку з примусовим виконанням судового рішення про накладення адміністративного стягнення, ухваленого в порядку КУпАП, позивач звернувся до адміністративного суду з цією позовною заявою.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016р. № 1404-VIII «Про виконавче провадження».
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За приписами ч. 5 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.
Частино 7 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.
Відповідно до п. 2 розділу І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 05.08.2016р. № 2432/5 (далі Порядок № 2432/5), автоматизована система виконавчого провадження (далі - Система) - комп`ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу.
Пунктом 6 Порядку № 2432/5 встановлено, що реєстраторами Системи, є: відповідальні особи органу державної виконавчої служби; державні виконавці органів державної виконавчої служби; приватні виконавці; помічники приватних виконавців; відповідальні особи приватних виконавців; керівники органів державної виконавчої служби та їх заступники.
Згідно з п. 6 Порядку № 2432/5 розділу Х, Система виключає відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови:
про закінчення виконавчого провадження згідно зі статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження»;
про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»;
про скасування заходів примусового виконання за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.
При цьому, перелік підстав для виключення відомостей про особу з Єдиного реєстру боржників, визначений п. 6 Розділу Х Положення є вичерпним.
Таким чином, проаналізувавши зазначені норми законодавства, суд зазначає, що повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає виключення державним виконавцем відомостей з Єдиного реєстру боржників, внесених під час відкриття виконавчого провадження.
Тому, відповідачем при винесенні постанови від 21.03.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу, не здійснено виключення відомостей стосовно позивача, як боржника, з Єдиного реєстру боржників.
Разом з тим, відповідно до п. 2 розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017р. № 1829/5, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.
Так, за поясненням відповідача, виконавче провадження № 54089344 є знищеним за закінченням терміну зберігання.
Крім того, суд звертає увагу, що згідно даних Єдиного реєстру боржників станом на день розгляду даної справи відомості щодо ОСОБА_1 в реєстрі відсутні.
Беручи до уваги вищевикладене, проаналізувавши всі обставини справи та норми законодавства, враховуючи відсутність відомостей стосовно позивача в Єдиному реєстрі боржників, суд доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ч. 1 та 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
За таких обставин, системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, питання щодо розподілу судових витрат не вирішується.
Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 08.07.2020 року.

Суддя І.О. Лозицька