Справа № 304/426/20
Суддя: Чепурнов В. О.
Дата ухвалення: 2020-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 304/426/20 Провадження № 2-а/304/12/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2020 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Чепурнова В. О.,

з участю секретаря судового засідання - Гавій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 304/426/20 за позовом ОСОБА_1 до Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 275430 від 03 квітня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся в суд з вказаним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 275430 від 03 квітня 2020 року, винесену поліцейським СРПП № 3 Перечинського ВП старшим сержантом поліції Волосом І.П. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн, а також закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 03 квітня 2020 року вказаним працівником поліції відносно нього було винесено оскаржувану постанову, згідно якої він того дня о 15.00 год на 231 км автодороги Львів - Самбір - Ужгород керував автомобілем марки «Дейво Ланос», р/н НОМЕР_1 , без увімкненого ближнього світла фар поза межами населеного пункту, чим порушено вимоги п.9.8. ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП. Згідно вказаної постанови його визнано винним у вчиненні вказаного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Вказану постанову вважає незаконною, такою, що не відповідає дійсності та вимогам чинного законодавства, оскільки того дня він рухався у напрямку м. Ужгорода з дотриманням усіх вимог ПДР України, в тому числі й п. 9.8., та зупинився по дорозі біля джерела «Ведмеді» набрати води. В той час до нього на службовому автомобілі під`їхали працівники поліції - старший сержант ОСОБА_2 та старший лейтенант ОСОБА_3 , повз яких він раніше проїжджав, оскільки вони столи за поворотом, які почали наголошувати на тому, що він нібито їхав за межами населеного пункту без ввімкненого ближнього світла фар, що його дуже обурило, оскільки не відповідало дійсності і світло він вимкнув лише після зупинки біля джерела. Крім цього він запитав у поліцейських чому вони не зупинили його відразу, коли виявили порушення ПДР, а також попросив надати якийсь доказ на підтвердження вказаного ними порушення. Однак у відповідь поліцейський лише сказав, що хто він такий, щоб вони мали йому щось доводити та склали відносно нього постанову про накладення стягнення. На підставі наведеного просить позов задовольнити.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання також не з`явився, хоча про дату, час і місце такого повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, а тому суд розглядає справу у його відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 268 КАС України.

На пропозицію суду, яку було викладено в ухвалах від 14 квітня та 25 травня 2020 року, подати відзив на позовну заяву, такий подано не було, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що відповідає положенням ч. 6 ст. 162 КАС України.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 цього Кодексу завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Кодексу місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні зокрема, адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Як роз`яснює п. 3 постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06 березня 2008 року постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Згідно ст. 222 КУпАП до компетенції уповноважених працівників Національної поліції віднесено розгляд адміністративних порушень, передбачених ч. 4 ст. 126 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що 03 квітня 2020 року поліцейським ОСОБА_2 відносно позивача ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 275430, згідно якої він того ж дня о 15.00 год на 231 км автодороги Львів - Самбір - Ужгород транспортним засобом марки «Дейво Ланос», р/н НОМЕР_1 , без увімкненого ближнього світла фар поза межами населеного пункту, чим порушив п. 9.8. ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП. Згідно вказаної постанови позивача визнано винним у вчиненні такого правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн (а. с. 7).

Так, згідно абз. 2 п. 9.8 ПДР України з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Відповідно до ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В той же час, відповідачем, на спростування викладених в адміністративному позові обставин, не надано суду будь-яких доказів про фіксацію вчинення адміністративного правопорушення, як не надано і відзиву, що суд розцінює, як визнання позову.

Натомість позивачем до позову долучено письмові пояснення, в яких останній зазначає, що в день складання відносно нього оскаржуваної постанови, він рухався з м.Перечин у напрямку м. Ужгорода, дотримуючись усіх вимог ПДР України, в тому числі й п. 9.8., та зупинився по дорозі біля джерела «Ведмеді» набрати води. В той час до нього на службовому автомобілі під`їхали працівники поліції - старший сержант ОСОБА_2 та старший лейтенант ОСОБА_3 , повз яких він раніше проїжджав, та які наголосили на тому, що він їхав за межами населеного пункту без ввімкненого ближнього світла фар, в той час як це не відповідало дійсності і світло фар він вимкнув лише після повної зупинки транспортного засобу (а. с. 8).

Відтак судом встановлено відсутність будь-яких належних та допустимих доказів порушення ОСОБА_1 вимог чинного законодавства, в той час як приписами ч. 3 ст.283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Вказані вище обставини свідчать про недоведеність наявності у діях ОСОБА_1 порушень Правил дорожнього руху, що у свою чергу свідчить про недоведеність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Крім того суд звертає увагу на те, що згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного та справедливого розгляду справи, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу і стадією розгляду справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження у випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке порушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що постанова серії БАА № 275430 від 03 квітня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, не відповідає вимогам закону та не підтверджує наявність адміністративного правопорушення, винесена за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку, що поліцейським при винесенні оскаржуваної постанови не було належним чином враховано та дотримано вищенаведених норм чинного законодавства України.

З врахуванням того, що при винесенні постанови про адміністративне правопорушення уповноваженою посадовою особою Перечинського ВП порушено норми діючих нормативно-правових актів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 6-10, 14, 241-244, 246, 251, 286 КАС України, ст. ст. 7, 33, 222, 251, 258, 288 КУпАП, постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року, Законом України «Про Національну поліцію», Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за № 1395, суд, -

У Х В А Л И В :

адміністративний позов ОСОБА_1 до Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 275430 від 03 квітня 2020 року - задовольнити повністю.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 275430 від 03 квітня 2020 року, винесену поліцейським Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого сержанта поліції Волоса І.П. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути з Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається у письмовій формі до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення, але не пізніше закінчення строку карантину. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Перечинське відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області; місцезнаходження: 89200 Закарпатська область Перечинський район м. Перечин, вул. Ужгородська, № 37.

Головуючий:Чепурнов В. О.