Справа № 480/3578/20
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2020-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 липня 2020 р. Справа № 480/3578/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Роменського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 просить суд визнати незаконною та скасувати постанову Роменського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 22.06.2018 ВП № 55438461 про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".
Свої вимоги обґрунтовує тим, що виступила поручителем ОСОБА_2 за кредитним договором № ML-С00/239/2007, укладеним у 13.06.2007 з ПАТ "ОТП Банк". У Роменському МРВ ВДВС перебувало виконавче провадження № 55438461 про стягнення з позивача як поручителя солідарної частини боргу за кредитним договором. 14.06.2018 ОСОБА_2 було укладено договір прощення боргу з банком, у зв`язку з чим банком направлено лист до відділу ДВС про повернення виконавчого документа по ВП № 55438461. 22.06.2018 державним виконавцем на підставі вказаної заяви закінчено виконавче провадження ВП № 55438461 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".
Оскаржувану постанову вважає протиправною, зазначає, що за виконавчим провадженням ВП №55438461 з позивача відповідачем не було фактично стягнуто коштів в порядку примусового виконання, тому відсутні підстави для її винесення. Державним виконавцем не вживалось жодних заходів, спрямованих на примусове виконання рішення, примусове виконання не відбувалось, тому просить скасувати постанову від 22.06.2018 ВП № 55438461 про закінчення виконавчого провадження .
Ухвалою суду від 17.06.2020 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду з урахуванням особливостей розгляду даної категорії справ, передбачених ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України. Клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду, судом задоволено, визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду із даним позовом. Крім того, даною ухвалою встановлено відповідачу 3-денний строк з дня отримання повідомлення про надходження позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи, для подання відзиву на позов та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
На виконання зазначеної ухвали, представником Роменського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області 02.07.2020 подано до суду відзив, у якому він заперечує проти позовних вимог та зазначає, що державним виконавцем вчинені всі дії, які визначені діючим законодавством. Тому оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження винесена відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".
07.07.2020 у судове засідання позивач та її представник не з`явились, надали заяву, про розгляд справи без їх участі позовні вимоги підтримують у повному обсязі.
Представник відповідача проти позовних вимог заперечувала.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.
Спеціальним законом, що регламентує порядок примусового виконання рішень судів та інших органів є Закон України "Про виконавче провадження".
Частиною першою статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.
Згідно з частиною першою, пунктами 16, 18 частини третьої статті 18 згаданого Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Статтею 74 частиною 2 Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
У своєму рішенні від 25.12.1997 № 18/1206-97 Конституційний Суд України надав тлумачення вищевказаної статті та зазначив, що частину 1 статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.
Суд зазначає, що відповідно до частин першої та другої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відтак, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, причому захист прав, свобод та інтересів є похідним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Адміністративний суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача.
У кожному випадку порушення суб`єктом владних повноважень прав та свобод фізичних та юридичних осіб, за умови звернення останніх до суду, суд зобов`язаний перевірити такі рішення, дії чи бездіяльність на предмет дотримання вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, та у разі необхідності захистити право особи шляхом розгляду та вирішення адміністративної справи відповідно до вимог закону.
За приписами частини 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
При цьому для захисту судом прав позивача необхідно встановити, що рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень завдали безпосередньої шкоди правам особи (позивача), тобто дії/бездіяльність повинні бути вчинені/не вчинені відносно конкретної особи, яка звернулась до суду. Крім того, такі рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень повинні породжувати для позивача певні негативні наслідки.
Саме за таких умов між суб`єктом владних повноважень та особою, що звернулась до суду виникають спірні правовідносини, які підлягають захисту адміністративним судом.
22.06.2018 прийняті постанови про стягнення виконавчого збору в розмірі 34 413,90 грн, про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в розмірі 150 грн, про закінчення виконавчого провадження ВП № 55438461 на підставі п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку із надходженням від стягувача заяви, у якій він повідомляє про погашення заборгованості (а.с. 44-47).
Позивач, вважаючи неправомірною постанову відповідача про закінчення виконавчого провадження ВП № 55438461, звернулася до суду.
Зі змісту наведених приписів КАС України випливає, що підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи інтересів, при цьому обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Тобто, особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом лише у разі, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб`єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Однак обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач. Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.
У позовній заяві представником позивачки не названі права чи інтереси позивачки, що порушує оскаржувана постанова або які вона встановлює додаткові обов`язки для позивачки.
А відтак не надано стороною позивача жодних доказів про протиправність постанови Роменського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 22.06.2018 ВП № 55438461, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Роменського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про скасування постанови відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя М.М. Шаповал