Справа № 320/697/19
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/697/19 Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Федотова І.В.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр універсального Асистансу» до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр універсального Асистансу» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 16.03.2018 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2020 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Також, апелянтом подано клопотання про заміну Головного управління державної фіскальної служби у м. Києві на його правонаступника Головне управління державної податкової служби у м. Києві.

Порадившись на місці, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вказаного клопотання та необхідності заміни Головного управління державної фіскальної служби у м. Києві на його правонаступника Головне управління державної податкової служби у м. Києві.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому рішення є законним та обґрунтованим.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, 23.02.2018 року Головним управлінням ДФС у місті Києві на підставі підпункту 19-1.1.2 пункту 19-1.1 статті 19, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та пункту 75.1 статті 75, згідно порядку, встановленого статтею 76 Податкового кодексу України, було проведено камеральну перевірку ТОВ «Центр універсального Асистансу» податкової декларації платника єдиного податку третьої групи (юридичні особи) за реєстраційним № від 07.02.2018 року за 2017 рік.

Результати перевірки оформлені Актом від 23.02.2018 року № 104/26-15-1209-19/38148894, в якому зазначено, що визначена позивачем у податковій декларації за реєстраційним № від 07.02.2018 року сума грошового зобов`язання за 2017 рік є нижча, ніж визначено за результатами камеральної перевірки, крім того не подано декларацію за 3-й квартал 2017 рік, чим порушено пункт 296.3 статті 296 Податкового кодексу України.

На підставі висновків Акту перевірки контролюючим органом було винесено податкове повідомлення-рішення № від 16.03.2018 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання по єдиному податку третьої групи в розмірі 38700,27 грн. та нараховано штрафні санкції в розмірі 9675,07 грн.

Позивач, не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки відповідачем не доведено правомірність застосування до позивача штрафних санкцій та збільшення суми податкового зобов`язання, то позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 16.03.2018 року є такими, що підлягають задоволенню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі.

Колегія суддів вважає доводи апелянта необґрунтованими та погоджується з рішенням суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства є Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (зі змінами).

Згідно з положеннями статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 49.1 статті 49 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені вказаним Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно з пунктом 49.2 статті 49 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений вказаним Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог вказаного Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Вказаний абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Відповідно до підпункту 49.18.2 пункту 49.2 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених вказаним Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Згідно положень пункту 296.3 статті 296 Податкового України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є квартал.

Положеннями пункту 295.3 статті 295 Податкового кодексу України визначено, що платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є платником третьої групи єдиного податку зі ставкою 5 % на спрощеній системі оподаткування.

Таким чином, податкова декларація за три квартали 2017 року з єдиного податку повинна бути подана у строк до 09.11.2017 року та граничний строк сплати єдиного податку по податковій декларації за три квартали 2017 року, з урахуванням вихідних днів, є 20.11.2017 року.

Відповідно до пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Як було зазначено вище, перевіркою було встановлено неподання позивачем податкової декларації платника єдиного податку третьої групи (юридичні особи) третій квартал 2017 року, а також те, що сума податкового зобов`язання з єдиного податку з юридичних осіб, зазначена позивачем у податковій декларації за 2017 рік є нижчою, ніж визначено за результатами камеральної перевірки.

Проте, на спростування вказаних висновків податкового органу позивачем було долучено до матеріалів справи декларацію, яка прийнята 09.11.2017 року Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві, як звітна, що підтверджується квитанцією №2 за реєстраційним № від 09.11.2017 року.

З квитанції №2 за реєстраційним № вбачається, що звітній період, за який подано декларацію, є листопад 2017 року.

Позивач зазначає, що належним чином сформував податкову декларацію за 3 квартал 2017 року та направив її до контролюючого органу через систему електронного документообігу.

При цьому, як встановлено судом першої та апеляційної інстанцій, в податковій декларації наявна інформація про діяльність компанії за 3 квартал 2017 року, зазначено суму єдиного внеску за минулий період у сумі 99166,51 грн., суму єдиного податку до сплати за податковий квартал 38700,27 грн. та загальну суму єдиного податку за податковий період 137866,78 грн.

Матеріали справи містять докази своєчасної сплати позивачем суми грошового зобов`язання з єдиного податку за 3 квартал 2017 року у розмірі 38700,27 грн., а саме платіжне доручення №14 від 16.11.2017 року на суму 38700,27 грн.

Колегія суддів зазначає, що вказані обставини свідчать про бажання позивача подати декларацію саме за 3 квартал 2017 року. Позивачем належним чином та вчасно сплачено самостійно визначений розмір податкового зобов`язання з сплати єдиного внеску у розмірі 38700,27 грн., проте вказані обставини відповідачем до уваги не було взято.

У зв`язку з наведеним, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що податкове повідомлення-рішення № від 16.03.2018 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто, прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Є.І. Мєзєнцев

І.В. Федотов