Справа № 334/8608/19
Суддя: Ісаков Д. О.
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 10.02.2020
Справа № 334/8608/19
Провадження № 2-а/334/73/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя

в складі: головуючого - судді Ісакова Д.О.,

при секретарі Бараш Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу 2 роти 1 батальйону 2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Афоніної Катерини Валеріївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського взводу 2 роти 1 батальйону 2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Афоніної К.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в якому зазначає, що відповідачем винесено постанови серії АР № 648492 від 02.12.2019 року, згідно якої 02.12.2019 року о 15 год. 20 хв. він керував автомобілем Камаз 6520, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Незалежної України, буд. 76 у м.Запоріжжя здійснював перевезення сипучого вантажу, який був не затентованим та не мав при собі документи що посвідчують особу при керування транспортним засобом з тимчасовим дозволом на право керування транспортними засобами, чим порушив вимоги п.п.22.3 (г) та п. 2.1 (а) ПДР України,за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.126, ч.1 ст. 122 КУпАП, з накладенням на нього штрафу у розмірі 425 грн.

З винесеною постановою позивач не погодився, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Відповідачем не було складено протокол про адміністративне правопорушення, постанову складено на місці вчинення правопорушення.

На час винесення постанови він керував транспортним засобом на підставі тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом, видано йому відповідно до ст. 265-1 КУпАП і який надає йому право на керування транспортним засобом. Вважає, що санкцією ч.1 ст. 126 КУпАП не передбачено, що за те, що водій не має при собі документи що посвідчують особу при керуванні транспортним засобом з тимчасовим дозволом на право керування транспортними засобами.

Посилаючись на те, що Правил дорожнього руху він не порушував, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, докази винуватості відсутні, проте відповідач всупереч вимогам закону безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності, просить суд визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення.

В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги та просив проводити розгляд справи без його участі.

Відповідач, який отримав ухвалу про відкриття провадження в межах наданого судом строку надав відзив на позов. В якому зазначив, що твердження позивача є хибними а вимоги безпідставними та необґрунтованими і не підлягають задоволенню, просив долучити до матеріалів справи відеозапис обставин від 02.12.2019 року (а.с.12).

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Позивач подав до суду відповідь на відзив (а.с.18).

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши обставини справи, враховуючи доводи сторін, дослідивши наявні у справі докази в сукупності, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як випливає із змісту ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а в силу ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 02.12.2019 року поліцейським взводу 2 роти 1 батальйону 2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Афоніною К.В. була винесена постанова серії АР № 648492 відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 та ч.1 ст. 122 КУпАП за порушення вимог п.п.22.3 (г) та п.2.1 (а) Правил дорожнього руху та накладено штраф в розмірі 425 грн.

За змістом оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 02.12.2019 року о 15 год. 20 хв. керуючи автомобілем Камаз 6520, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Незалежної України, буд. 76 у м.Запоріжжя, здійснював перевезення сипучого вантажу, який був не затенованим та не мав при собі документи що посвідчують особу при керування транспортним засобом з тимчасовим дозволом на право керування транспортними засобами, чим порушив вимоги п.п.22.3 (г) та п. 2.1 (а) ПДР України,

Зміст постанови, крім іншого, вказує на те, що до неї долучено відео АР 00013 та АР 00135.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлений Правилами дорожнього руху.

Згідно п.1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 22.3 (ґ) ПДР України, перевезення вантажу дозволяється за умови, що він не створює шуму, не піднімає пилу та не забруднює проїзну частину і навколишнє середовище.

Відповідно до п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

В розділі 2 Правил дорожнього руху закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

За приписами п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у п. 2.1 Правил дорожнього руху.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у ст. 16 Закону України «Про дорожній рух».

Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП, яка інкримінується позивачеві, передбачає відповідальність за порушення вимог правил перевезення вантажів.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, саме водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ст. 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Відповідно до ст. 265-1 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, працівник уповноваженого підрозділу тимчасово вилучає посвідчення водія до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення, але не більше ніж на три місяці з моменту такого вилучення, і видає тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. Про тимчасове вилучення посвідчення водія робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Як встановлено судом, зокрема з наданого відповідачем відеозапису, під час зупинки транспортного засобу позивача, яке здійснювалось на підставі виявлених ознак правопорушення, автомобіль Камаз 6520, державний номерний знак НОМЕР_1 . здійснював перевезення сипучого вантажу, який був не патентованим, в подальшому водій ОСОБА_1 пред`явив інспектору поліції тимчасове посвідчення водія, на бланку якого вказано, що воно дійсне лише за наявності документа, що посвідчує особу, однак позивач не мав при собі вказаного документу, внаслідок чого тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами вважався недійсним.

У відповідності до ч.ч. 2, 4-5 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У цьому випадку уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст.222 КУпАП, правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП, відноситься до компетенції Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За нормою п.8, 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи обставини по справі та досліджені матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 та ч.1 ст. 122 КУпАП, за порушення якого її було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Крім того, вищевказані обставини підтверджуються відеозаписом правопорушення.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи наявність у справі доказів, які підтверджують порушення позивачем 22.3 (ґ) та п.2.1 (а) Правил дорожнього руху, за порушення якого позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.126 та ч.1 ст.122 КУпАП, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову, що відповідає положенням п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Керуючись статтями: 2, 5, 8, 9, 10, 71-79, 194, 229, 268, 241-246, 270-272, 286 КАС України, статтями: 7, 9, 122, 247, 251, 283, 286 КУпАП, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського взводу 2 роти 1 батальйону 2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Афоніної Катерини Валеріївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення серії АР № 648492 від 02.12.2019 року - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ісаков Д.О.