Справа № 569/22834/19
Суддя: Тимощук О. Я.
Дата ухвалення: 2020-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 року

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді Тимощука О.Я., pозглянувши в порядку письмового провадження в м. Рівне адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Старшого інспектора ВБДР УПП в Рівненській області ДПП старшого лейтенанта Шебанова Андрія Сергійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ДПО18 № 725493 про адміністративне правопорушення від 06 грудня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Старшого інспектора ВБДР УПП в Рівненській області ДПП старшого лейтенанта Шебанова Андрія Сергійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ДПО18 № 725493 про адміністративне правопорушення від 06 грудня 2019 року, винесену старшим інспектором ВБДР УПП в Рівненській області ДПП старшим лейтенантом Шебановим Андрієм Сергійовичем про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 128 КУпАП та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. 00 коп.

В обґрунтування позову зазначив, що 06.12.2019 року постановою серії ДПО18 № 725493 його визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 128 КУпАП та накладено штраф в розмірі 680 грн. 00 коп.

Згідно постанови від 06.12.2019 року о 08 год. 50 хв., позивач як суб`єкт господарської діяльності допустив виїзд на лінію транспортного засобу БАЗ А 079.24 д.н.з. НОМЕР_1 в м. Рівне по вул. Костромська, 29 під керуванням водія ОСОБА_2 , який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів без проходження щозмінного передрейсового медичного огляду та технічного контролю стану транспортного засобу, чим порушив ст. 18 Закону України «Про автомобільний транспорт» та ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 128 КУпАП.

Позивач з даною постановою не згідний, оскільки вважає, що вона є незаконною, крім того позивач вважає, що постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства, є незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином. 01.07.2020 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області представником позивача - адвокатом Беруном Р.В. подано заяву, в якій позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити та розгляд справи проводити у його відсутність та у відсутність позивача. Крім того, до заяви долучено письмові пояснення, в яких зазначає, що копія постанови, яка долучена відповідачем до відзиву не є належними та допустимими доказами, оскільки не стосується предмету доказування по вказаній справі та те, що на даний час не відомо чи вказана постанова була оскаржена та в подальшому скасована.

Відповідач - 1 - Старший інспектор ВБДР УПП в Рівненській області ДПП старший лейтенант Шебанов А.С. в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Відповідач - 2 - Департамент патрульної поліції в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином 17.06.2020 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області представником Немеришиною В.О. подано відзив, в якому просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві на адміністративний позов. В якості доказу вчинення правопорушення до відзиву долучила постанову ДП18 № 511834 від 05.12.2020 року.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явились у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 725493 від 06.12.2019 року, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом як суб`єкт господарської діяльності допустив виїзд на лінію транспортного засобу БАЗ А 079.24 д.н.з. НОМЕР_1 в м. Рівне по вул. Костромська, 29 під керуванням водія ОСОБА_2 , який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів без проходження щозмінного передрейсового медичного огляду та технічного контролю стану транспортного засобу, чим порушив ст. 18 Закону України «Про автомобільний транспорт» та ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 128 КУпАП.

Згідно постанови серії ДПО18 № 725493 від 06.12.2019 року, винесеної старшим інспектором ВБДР УПП в Рівненській області ДПП старшим лейтенантом Шебановим А.С. на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 680 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про національну поліцію" національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Патрульні поліцейські уповноважені перевіряти документи, що посвідчують особу, чи документи, що підтверджують певне право особи, зупиняти транспортні засоби при порушенні ними правил дорожнього руху, в разі очевидних технічних несправностей, наявності інформації про причетність водія до правопорушень та на інших підставах, встановлених ст. 35 Закону "Про Національну поліцію".

Особи, які порушують Правила дорожнього руху, затверджені ПКМУ 10.10.2001 року N 1306 несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 Правил).

Посадові особи патрульної служби відповідно до ст. 222 КУпАП, мають право у разі невиконання правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення дорожнього руху зупиняти транспортні засоби та притягувати винних осіб до передбаченої законодавством відповідальності.

Поряд із тим, закон передбачає застосування адміністративного стягнення лише до особи, яка вчинила адміністративне правопорушення (ст. 23 КУпАП).

Згідно зі ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З відзиву на адміністративний позов можна зробити висновок, що порушення зафіксоване відеозаписом та фотозйомками, які не збереглись.

При цьому, оскаржувана постанова не містить відомості про технічний засіб, яким здійснено фото та відеозапис правопорушення. Даний факт відповідачем у відзиві нічим не спростований.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою ст. 283 КУпАП, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Окрім того, приписи ст. 7 ч. 1-3 КУпАП визначають, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення.

Таким чином, в порушення ч. 3 ст. 283 КУпАП, інспектором не зазначено у постанові відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось, не надано інших доказів вчинення правопорушення.

Так, судом встановлено, що старшим інспектором ВБДР УПП в Рівненській області ДПП старшим лейтенантом Шебановим А.С. не зазначено у оскаржуваній постанові відомостей про технічний засіб, яким як вказує відповідач зафіксовано транспортний засіб, який здійснює пасажирські перевезення.

З цього приводу суд зазначає, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 КУпАП. У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що посилання відповідача на фото або відеозапис, які нібито не збереглись та яким нібито зафіксовано правопорушення, про які не зазначено у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності, такі посилання суд вважає неналежним та недопустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Що стосується постанови ДП 18 № 511834 від 05.12.2019 року, то вказана постанова складена відносно ОСОБА_2 . Слід вказати, що надана відповідачем постанова не стосується позивача ОСОБА_1 та не містить належної інформації щодо оскаржуваної постанови ДПО 18 № 725493 від 06.12.2019 року.

Є неприпустимим прийняття наданої копії постанови, які відповідач суду надав як доказ скоєння правопорушення і з огляду на приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи незалежним та безстороннім судом.

Особа, якій не було достеменно відомо ні під час розгляду справи, ні з постанови про накладення адміністративного стягнення про існування доказів можливого скоєння нею правопорушення вправі розраховувати на поважність причин не пред`явлення їй такого доказу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Однак відповідачем суду не наведено будь-яких причин, з яких він не дотримався наведених положень КУпАП щодо фіксування і дослідження доказів у справі про адміністративне правопорушення. А саме - що заважало йому просто вказати у постанові, що правопорушення зафіксоване на відповідний технічний засіб, яким здійснено фото та відеозапис, та зазначити постанову на яку він посилається у відзиві.

Верховний Суд у постанові від 24 січня 2019 року по справі N 428/2769/17 висловив правову позицію, згідно з якою не зазначення у постанові технічного засобу, яким здійснено фото та відеозапис, доказів виключає можливість прийняття його у якості належного доказу в справі про адміністративне правопорушення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року по справі N 337/3389/16-а.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, при розгляді адміністративної справи, визнаючи позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 128 КУпАП, відповідачем не дотримано вимог щодо винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених законом, а тому суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, при розгляді адміністративної справи, визнаючи позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 128 КУпАП, відповідач не взяв до уваги усні пояснення позивача, доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду не надав, а тому суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Щодо вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови, суд вважає за необхідне зауважити на таке.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд зазначає, що в даному випадку, з огляду на положення ст. 286 КАС України, належним та ефективним способом захисту прав позивача є визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, тому в задоволенні позовної вимоги про визнання дій відповідача протиправними слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 6, 9, 10, 19, 90, 241-246, 286, 293 КАС України, ст. 22 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 725493 від 06 грудня 2019 року, винесену старшим інспектором ВДБР УПП у Рівненській області ДПП старшим лейтенантом Шебановим Андрієм Сергійовичем відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 128 КУпАП - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 128 КУпАП - закрити.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його складення до Восьмого апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Рівненського

міського суду Тимощук О.Я.