Справа № 380/2654/20
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/2654/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 380/2654/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому просив:

- Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 одноразової допомоги, у зв`язку із отриманням поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва)під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції;

- Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області прийняти рішення про виплату ОСОБА_1 одноразової допомоги, у зв`язку із отриманням поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції, в розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому буде прийнято рішення про виплату.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у 2016 році звернувся з заявою до відповідача про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із отримання травми пов`язаної із виконання службових обов`язків до якої були надані усі документи, однак відповідач поданої заяви належним чином не розглянув та жодного рішення не прийняв. У відповідь на адвокатський запит від 25.02.2020 року відповідач повідомив, що за результатами поданих позивачем документів рішення не приймалось по причині того, що подані матеріали не відповідали вимогам наказу МВС від 11.01.2016 року та у поданому вигляді не були підставою для призначення та виплати одноразової грошової допомоги. Вважає, що ст.101 Закону України «Про Національну поліцію», містить вичерпний перелік підстав за умови наявності яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється. Проте відповідачем жодного рішення прийнято не було.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, що перелік документів, які подаються поліцейським для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності визначений пунктом 5 Розділу III Порядку №4.

Згідно обставин справи, наказом начальника ГУНП у Львівській області від 23 березня 2016 року №95 о/с «По особовому складу» позивача звільнено з 31 березня 2016

року зі служби в поліції відповідно до пункту 2 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу). Відповідно до довідки МСЕК серії 12ААБ №000763 від 20.04.2016 року про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках позивачу встановлено ступінь втрати працездатності у розмірі 20% внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків від 25.04.2011, причина втрати: згідно «свідоцтва про хворобу» №32 від 03.03.2016.

Згідно додатків до поданої у 2016 році ОСОБА_2 заяви (рапорту) про проведення виплати ОГД додано наступні документи: довідка МСЕК про результати визначення професійної працездатності; свідоцтво про хворобу; копія висновку службового розслідування; копія актів Ф Н1, Н5; рахунок Приватбанку; копія паспорта та ідентифікаційного коду.

При розгляді документів було встановлено, що подані позивачем у 2016 році документи не відповідали вимогам Наказу МВС України від 11.01.2016 №4 та у поданому переліку не були підставою для призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги.

У зв`язку з тим, що до Порядку №4 були внесені зміни Наказом МВС від 21.09.2017 №788 «Про внесення змін до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського», зареєстр. в Мінюсті України 18.10.2017 за № 1273/31141, з метою врегулювання порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, було визначено, що положення Порядку в редакції цього наказу застосовуються до поліцейських та осіб, яким одноразова грошова допомога, визначена статтею 97 Закону України «Про Національну поліцію», на момент набрання чинності цим наказом не призначена та/або не виплачена.

У зв`язку з вищезазначеним, ГУНП у Львівській області листом від 20.12.2018 №833/05/17-2018 повідомлено ОСОБА_1 про необхідність звернутися в Управління фінансування забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП у Львівській області для написання заяви (рапорта) встановленого зразка.

Таким чином, у зв`язку із невідповідністю встановленому зразку поданої позивачем заяви та необхідних до неї підтверджуючих документів, а також не ненаданням в межах заявленого строку документів, оформлених відповідно до вимог чинного законодавства, в ГУНП у Львівській області відсутні підстави для виплати ОГД та розгляду заяви з неповним пакетом доданих документів.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що 30.04.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін.

Судом встановлені наступні обставини:

У 2016 році позивач звернувся з заявою (рапортом) до Т.в.о. начальника ГУНП у Львівській області з проханням про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із отримання травми пов`язаної із виконання службових обов`язків.

До заяви додано наступні документи: довідка МСЕК про результати визначення професійної працездатності; свідоцтво про хворобу; копія висновку службового розслідування; копія актів Ф Н1, Н5; рахунок Приватбанку; копія паспорта та ідентифікаційного коду.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням травми пов`язаної із виконанням службових обов`язків.

Вказані обставини, та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

7 листопада 2015 року набрав чинності Закон України № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII).

До набрання чинності вказаним Законом порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами ст. 23 Закону України «Про міліцію» та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 (далі - Порядок № 850, Постанова № 850 відповідно).

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання вимог статті 23 Закону України «Про міліцію» Постановою № 850 затверджено Порядок.

Відповідно до п. 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (п. 2 Порядку № 850).

Згідно з п. 5 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII (набрав чинності 7 листопада 2015 року) визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Разом з тим, за змістом п. 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію» зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VIII.

Згідно з ч. 2 ст. 97 Закону № 580-VIII порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (далі - МВС).

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97 - 101 Закону № 580-VIII, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок № 4).

Згідно із п. 1 Розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (пункт 3 Розділу ІІІ Порядку №4).

Відповідно до ч. 1 ст. 97 Закону № 580-VIII одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:

1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті працівника поліції внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;

2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;

3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань поліції відповідно до цього Закону, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Згідно з ч. 1 ст. 99 Закону № 580-VIII розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб на час виплати такої допомоги:

1) загибелі (смерті) поліцейського (пункт 1) - 500 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб;

2) смерті поліцейського (пункт 2) - 250 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб;

3) визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 3, інвалідності:

а) I групи - 250 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб;

б) II групи - 200 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб;

в) III групи - 150 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб;

4) визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності:

а) I групи - 120 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб;

б) II групи - 90 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб;

в) III групи - 70 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб;

5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) унаслідок причин, зазначених у пункті 5, - у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб;

6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) унаслідок причин, зазначених у пункті 6, - залежно від ступеня втрати працездатності у відповідних відсотках від 70 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб.

Відповідно до п. 5 розділу III Порядку № 4 для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

За правилами п. 1 розділу IV Порядку № 4 фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2. Висновок про призначення одноразової грошової допомоги складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги приймає керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції), у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови (пункт 2 розділу IV Порядку № 4).

Таким чином, як Порядком № 850, так і Порядком № 4 регламентовано, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності подається за останнім місцем служби, виплата такої допомоги також проводиться за останнім місцем служби.

При цьому, право на отримання одноразової грошової допомоги обумовлено наявністю визначених законодавством підстав, зокрема, захворювання особи повинно бути пов`язане, відповідно до Порядку № 850 - з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а відповідно до Порядку № 4 - з проходженням служби в поліції.

Разом з тим, в законодавстві була наявна прогалина щодо нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, оскільки не було визначено порядок виплати одноразової грошової допомоги особам, які після звільнення з органів внутрішніх справ продовжили службу в Національній поліції та яким інвалідність встановлена внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, але під час служби в органах поліції або після звільнення з цих органів.

Тому Верховний Суд у постанові від 12 березня 2019 року у справі № 822/1667/16, вирішуючи питання визначення порядку та належного органу, до компетенції якого входить призначення та виплата одноразової грошової допомоги поліцейському, якому інвалідність встановлена внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, дійшов висновку, що виплата такої допомоги має здійснюватися органами Національної поліції на підставі норм Закону № 580-VIII та у відповідності до Порядку № 4.

Про обґрунтованість такого висновку свідчать і подальші зміни в законодавстві, що регулює спірні правовідносини.

Так, Міністерством внутрішніх справ України прийнято наказ від 12 вересня 2016 року № 916 «Про внесення зміни до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського», яким пункт 5 розділу I Порядку № 4 доповнено підпунктом 4 стосовно випадків, за яких призначається одноразова грошова допомога. За його змістом встановлення інвалідності поліцейському внаслідок захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час проходження служби в органах внутрішніх справ, є також обставиною, за якої поліцейському призначається одноразова грошова допомога.

Крім того, задля усунення прогалини в законодавстві 08 червня 2017 року було прийнято Закон України № 2097 «Про внесення змін до статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги поліцейському», яким право на отримання одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності розповсюдили також на поліцейських, у яких втрата працездатності настала внаслідок захворювання або поранення, отриманого внаслідок виконання завдань міліції або під час проходження служби в органах внутрішніх справ. Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного закону, який набрав чинності 12 липня 2017 року, установлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності мають поліцейські з числа осіб, зазначених у пунктах 3-6 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», які визнані інвалідами або отримали поранення до набрання чинності цим Законом.

Поліцейський, який проходить службу в поліції, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про національну поліцію», виплата якої здійснюється відповідним підрозділом Національної поліції за останнім місцем служби поліцейського на підставі Порядку №4.

Судом встановлено, що на позивача - поліцейського батальйону ДПС ГУНП у Львівській області, як на поліцейського, поширюються норми Закону України «Про Національну поліцію», а порядок та умови призначення одноразової грошової допомоги урегульовано Порядком № 4.

Отже належним органом, до якого позивач мав звернутися з заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги та до повноважень якого належить розгляд такої заяви, є ГУ Нацполіції.

Згідно довідки «Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи» №000736 позивачу 20.04.2016 року встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках 20%, внаслідок травми пов`язаної з виконанням службових обов`язків від 25.04.2011 року.

За встановлених обставин, судом враховуються обґрунтування позовних вимог позивача, оскільки позивачу з 20.04.2016 встановлено втрату професійної працездатності зв`язку з травмою, яка пов`язана з виконанням службових обов`язків, останній звільнився з органів Національній поліції в період коли діяв Закон № 580-VIII, а тому він має право на отримання одноразової грошової допомоги в порядку та розмірі, передбаченому статтями 97, 99 Закону № 580-VIII та Порядком № 4.

Враховуючи зазначене, оскільки відповідачем не приймалось жодного рішення за результатами розгляду поданої заяви про виплату одноразової, суд приходить до висновку, що позовна вимога визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 одноразової допомоги, у зв`язку із отриманням поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва)під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції протиправними обґрунтована та підлягає до задоволення.

Водночас з метою повного захисту порушеного права позивача, суд вважає за доцільне задовольнити зобов`язання Головне управління Національної поліції у Львівській області прийняти рішення про виплату ОСОБА_1 одноразової допомоги, у зв`язку із отриманням поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції, в розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому буде прийнято рішення про виплату.

Вказана позиція суду узгоджується із позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 16.04.2019 року №333/6465/16-а(2-а/333/18/17).

З цих же підстав судом не враховуються заперечення відповідача.

Відповідно позовні вимоги позивача задоволенню підлягають в повному обсязі.

Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі - 5000 грн, суд зазначає наступне.

На підтвердження вказаних витрат представник позивача надав копії доказів витрат на правничу допомогу копію ордеру № 1020501 про надання правничої допомоги від 30.03.2020 року.

Згідно ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

2. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

3. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

3. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

4. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

5. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

6. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

7. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом не враховуються аргументи позивача, оскільки представник не надав суду належних та допустимих доказів щодо обсягу отриманих послуг і робіт.

Таким чином, вимога позивача задоволенню не підлягає, оскільки витрати на правову допомогу не підтвердженні належними та допустимими доказами.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, - задоволити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 одноразової допомоги, у зв`язку із отриманням поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва)під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області прийняти рішення про виплату ОСОБА_1 одноразової допомоги, у зв`язку із отриманням поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції, в розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому буде прийнято рішення про виплату.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області (, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення складено в повному обсязі 06.07.2020 року.

Суддя Гавдик З.В.