Справа № 810/2613/13-а
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/2613/13-а Суддя (судді) першої інстанції: Брагіна О.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Василенка Я.М.,

Шурка О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Вишгородському районі ГУ Міндоходів у Київській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 05.03.2019 були скасовані постанова Київського окружного адміністративного суду від 02.08.2013 та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2014, що прийняті в межах цієї справи, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. (а.с. 181-187 т. 2)

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 судом встановлено здійснювати розгляд справи у загальному позовному провадженні. Пунктом 3 резолютивної частини ухвали від 20.06.2019, визначено, що явка позивача у судові засідання, визнана судом обов`язковою. (а.с. 200-202 т. 2)

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду про залишення позову без розгляду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 05.03.2019 були скасовані постанова Київського окружного адміністративного суду від 02.08.2013 та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2014, що прийняті в межах цієї справи, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. (а.с. 181-187 т. 2)

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 судом встановлено здійснювати розгляд справи у загальному позовному провадженні. Пунктом 3 резолютивної частини ухвали від 20.06.2019, визначено, що явка позивача у судові засідання, визнана судом обов`язковою. (а.с. 200-202 т. 2)

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі констатував, що у призначені до розгляду справи дні: 20.06.2019, 02.09.2019, 21.12.2019, 03.01.2020 та 20.01.2020 позивач, будучи повідомленою належним чином про дату та місце розгляду у справи, у судові засідання не з`явилась, про причини неприбуття суд не повідомила, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності.

Ухилення ОСОБА_1 від явки до суду обумовлені тим, що 17.12.2019, у судовому засіданні вона надала пояснення з приводу того, що до підприємницької діяльності немає жодного відношення, ніколи нею не займалась, а була зареєстрована суто номінально підприємцем для надання можливості її покійному батьку під прикриттям її реєстрації проводити таку діяльність, тому вона не усвідомлює у зв`язку з чим була викликана до суду та підстави її перебування при розгляді справи.

За результатом одержаних пояснень та, з метою виключення сумніву з приводу наявності фіктивного підприємництва, окружним судом, 17.12.2019 було витребувано у заявниці документи, ведення яких відбувалось її покійним батьком. Після цього, позивач систематично ігнорувала виклики до суду та не виконала вимоги судових рішень, в тому числі і тих, які стосувалися надання письмових доказів у справі.

Так, ухвалою суду від 21.12.2019 судом були витребувані у заявниці наступні документи: свідоцтво про реєстрацію у якості фізичної особи-підприємця; довідка про взяття ОСОБА_1 на облік у податковому органі; документи, які свідчать про перебування позивачки на загальній системі оподаткування та документи, які стали підставою для переходу її на спрощену систему оподаткування у 2010; оригінали всіх документів, копії яких долучено до позовної заяви; всі видаткові та товаро-транспортні накладні за період 2010-2012; податкову звітність ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2010 по 31.12.2012, в тому числі декларації про доходи та майновий стан за 2009-2011; копію акта перевірки податкового органу від 12.12.2012 № 2180/17-2/; бухгалтерські документи, якими оформлені взаємовідносини з ТОВ «Комплекс Агромарс», зокрема і ті, якими було зафіксовано розмір одержаної від сумісної діяльності виручки (платіжні доручення; акти прийому-передачі товару; видаткові та податкові накладні); звітні декларації за 2010-2012; реєстраційні та касові книги за 2009-2010; книги обліку доходів т витрат за 2009-2010; податкові розрахунки за формою 1 дф; щомісячні звіти з ЄСВ; відомості розподілу чисельності працівників, річного фактичного обсягу реалізованої продукції (робіт, послуг) за видами діяльності.

Також, суд першої інстанції звернув увагу на те, що ухвалою суду від 20.06.2019, явка позивача у судове засідання була визнана обов`язковою. Згідно п. 3 ч. 4 ст. 44 КАС України, на позивача процесуальним законом покладені певні обов`язки, зокрема і обов`язок сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо явка визнана судом обов`язковою.

З урахуванням наведеного, окружний суд переконаний, що заявниця протягом тривалого часу систематично не з`являлась у судові засідання, будучи своєчасно та належним чином попередженою про розгляд справи, що свідчить про її умисне уникнення і небажання приймати участь у вирішенні спору та сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному її розгляду справи. Відтак, позивач знаючи про наявність даної справи на розгляді в суді, а також будучи обізнаною з приводу свого обов`язку з`являтися в судові засідання за викликом суду, оскільки її явка визнана обов`язковою, ураховуючи що судом вжито всіх можливих заходів щодо завчасного і належного її повідомлення, маючи безсумнівно реальну можливість бути присутньою та приймати участь у судових засіданнях, якби добросовісно користувалася наданими їй правами та виконувала свої процесуальні обов`язки, навмисно створила ситуацію уникнення від участі у розгляді справи та не подала витребуваних судом доказів з метою утворення перешкод для вирішення спору, чим, за висновками суду, допустила зловживання своїми процесуальними правами.

Тож, залишаючи позов без розгляду, Київським окружним адміністративним судом застосовано положення п. 1 ч. 1 ст. 45 КАС України, якими визначено, що зурахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, в тому числі вчинення дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Оскільки судом встановлено факт зловживання позивачем своїми процесуальними правами, суд дійшов висновку про необхідність залишення позовної заяви ФОП ОСОБА_1 без розгляду.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

При цьому, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до приписів ч. 2 ст. 44 КАС України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain», Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Вищезазначені положення у сукупності зобов`язують заявника (сторону) до активної ролі в судовому розгляді справи для забезпечення найкоротшого строку вирішення спору та усунення обставин, що призводять до затягування адміністративного процесу.

Залишаючи адміністративний позов без розгляду, суд першої інстанції зважив на те, що ухвалою суду від 20.06.2019 явка позивача у судове засідання була визнана обов`язковою. Крім того, суд першої інстанції витребовував від позивача докази, ненадання яких та неявка позивача у судове засідання сприяли висновку про відсутність у ФОП ОСОБА_1 бажання сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Верховний Суд, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та направляючи справу до суду першої інстанції на новий розгляд, у постанові від 05.03.2019 зазначив, що у цій справі суди надали оцінку обставинам, встановленим у ході податкової перевірки щодо допущених порушень платником податків. Водночас, доводи позивача, наведені у позовній заяві та апеляційній скарзі, щодо оскарження ним податкових повідомлень-рішень в апеляційному порядку та порушення ДПІ під час розгляду скарги позивача положень ст. 56 ПК України, зокрема, щодо термінів розгляду скарги, суди залишили без правової оцінки. Питання щодо повідомлення позивача про рішення щодо продовження строку розгляду скарги суди залишили без належної правової оцінки. (а.с. 185-186 т. 2)

Тож, отримавши справу після скасування Верховним Судом рішень судів попередніх інстанцій, Київський окружний адміністративний суд мав прийняти її до свого провадження, та під час нового розгляду справи, дослідити та з`ясувати ті обставини/питання, на які було звернуто судом касаційної інстанції.

Безумовно, під час нового розгляду спору, суд не обмежений лише з`ясуванням тих обставин, на які вказав Верховний Суд, проте, матеріали справи вже містять необхідну кількість первинних документів та доказів, що були зібрані під час первинного розгляду справи.

Водночас, для висновку про наявність зі сторони позивача зловживань процесуальними правами, необхідно встановити у чому саме проявилась активна/пасивна поведінка сторони, що виразилась у перешкоджанні/відсутності сприяння у повному та всебічному розгляду спору в розумні строки.

Дійсно, судом було визнано явку позивача у судове засідання обов`язковою та витребувано докази, на що, позивач реагувала, надсилаючи до суду заяви від 30.08.2019 про розгляд справи без її участі, з урахуванням висновків Верховного Суду у цій справі (а.с. 210 т. 2); від 19.12.2019 про розгляд справи без участі позивача, у якій, серед усього іншого вказано те, що всі наявні у позивача докази було подано до суду, а додатково надати докази позивач немає змоги у зв`язку із відсутністю таких (а.с. 236 т. 2); від 16.01.2020 про розгляд справи без участі позивача на підставі наявних у справі доказів (а.с. 9 т. 3).

Колегія суддів зважає на приписи ч. ч. 1, 2 ст. 78 КАС України, згідно яких, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, обсяг наданих сторонами матеріалів та доказів, визначається самими учасниками справи, у разі недостатності яких, суд ухвалою має право витребувати необхідні докази для повного та всебічного розгляду справи. У разі ненадання або зазначення позивачем про відсутність у нього витребуваних судом доказів, суд має виконати основну функцію адміністративного судочинства - вирішити спір, висновки у рішенні суду мають прямо відповідати фактичним обставинам справи та грунтуватись на тому обсязі доказів, який залучений у змагальному процесі сторонами у справі.

У разі встановлення судом наявності зловживань сторонами процесуальними правами, підлягають застосуванню заходи процесуального примусу, якими є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Зокрема, застосування судом ст. ст. 147 (Тимчасове вилучення доказів для дослідження судом), 148 (Привід), 149 (Штраф за невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин суб`єктом владних повноважень) КАС України, є правом суду, яке спрямоване на досягнення основних завдань адміністративного судочинства.

Таким чином, залишивши позов (на етапі нового розгляду) без розгляду, суд першої інстанції не мав достатніх та необхідних підстав для застосування приписів ст. 45 КАС України, адже позивач реагувала на процесуальні рішення суду, проте, якщо обсяг такого реагування не відповідав обсягу встановленому судом, останній мав змогу та підстави застосувати заходи процесуального примусу, проте, все ж таки вирішити спір, який триває з 29.05.2013 на підставі тих доказів, що містяться у матеріалах справи, враховуючи неможливість їх надання позивачем на вимоги суду.

Колегія суддів не надає правову оцінку наявності підстав для залишення позову без розгляду, згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України (позивач повторно не прибув у судове засідання без поважних причин), адже вказані норми не були застосовані судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, на відміну від застосованих норм ст. 45 КАС України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до норм ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин, апеляційна скарга є обґрунтованою, її доводи знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції про залишення позову без розгляду, що прийнята з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до Київського окружного адміністративного суду.

Керуючись ст. ст. 240, 243, 315, 320, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 - скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до Київського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Я.М. Василенко

О.І. Шурко