Справа № 620/2025/20
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2020-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2020 року м. Чернігів Справа № 620/2025/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Клопота С.Л.,

за участю секретаря Шевченко А.В.,

представника позивача Акуленка В.М.,

представникавідповідача Мірошниченка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування пункту наказу,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 та просить: визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №267 від 12.05.2020 «Про результати службового розслідування», відповідно до якого, майора ОСОБА_1 було притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності в розмірі 15 (п`ятнадцяти) прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що жодного відношення до нестачі медичних аптечок він не має, оскільки їх нестача була виявлена до призначення його на посаду.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на заперечення, які викладені у відзиві на позовну заяву, що приєднаний до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №267 від 12.05.2020 «Про результати службового розслідування», пункт 1 майора ОСОБА_1 було притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності в розмірі 15 (п`ятнадцяти) прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб.

Не погодившись з таким рішенням позивач оскаржив наказ до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Загальні підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіяні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативно правовими актами визначені Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 М160-ІХ.

Відповідно до положень п.п.1.5 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 №160-ІХ, відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків.

Наказ командира військової частини НОМЕР_1 №267 від 12.05.2020 «Про результати службового розслідування», було видано за результатами службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини від 13.04.2020 №640.

При цьому, ні наказом про притягнення позивача до матеріальної відповідальності, ні службовим розслідуванням не встановлено спричинення діями позивача прямої дійсної шкоди за фактом нестачі медичного майна, яке було отримано на відповідальне зберігання старшим сержантом ОСОБА_2 ще в 30.07.2017, а в подальшому 16.02.2018 було встановлено відсутність вказаного майна.

Порядок проведення розслідування визначено ст. 8 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 №160-ІХ.

1. Посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.

2. У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

3. Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.

5. Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань.

6. За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

7.Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.

Наказ доводиться до винної особи під підпис.

Згідно до описової частини наказу командира військової частини НОМЕР_1 №267 від 12.05.2020 «Про результати службового розслідування» встановлене наступне: «Старший сержант ОСОБА_2 , який був призначений згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.03.2017 №46 командиром взводу матеріального забезпечення отримав 21 (двадцять одну) аптечку загального призначення виробництва СІНА. Старший сержант ОСОБА_2 був звільнений з військової служби в запас 07.10.2017. Станом на 16.02.2018 було здано до аптеки військової частини 13 (тринадцять) аптечок з 21 які він отримав на відповідальне зберігання. В подальшому наступний командир взводу матеріального забезпечення старшина ОСОБА_3 був призначений на вказану посаду 12.04.2018 та звільнений в запас 15.04.2019. На час звільнення в запас старшини ОСОБА_3 і було документально встановлено відсутність аптечок в кількості 8 (вісім) штук».

З наведеного слідує, що самим наказом командира військової частини НОМЕР_1 №267 від 12.05.2020 «Про результати службового розслідування» документально встановлено відсутність армійських аптечок в кількості 8 штук 15.04.2019, про що було складено письмовий рапорт на призначення службового розслідування.

Крім того в матеріалах службового розслідування перебуває копія наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.03.2018 №521 «Про призначення службового розслідування» відповідно до якого службове розслідування нестачі майна у взводі матеріального забезпечення повинно було закінчено ще 05 квітня 2018.

В порушення п. 3 ст. 8 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 №160-1, який визначає, що розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення, розслідування по факту відсутності майна медичної служби було закінчено 06.05.2020, тобто через 2 роки з дня його фактичного первинного призначення.

Відповідно до вимог п. 7 ст. 8 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 №160-ІХ, наказ про притягнення до матеріальної відповідальності доводиться до винної особи під підпис.

Доказів того, що, станом на день звернення до суду, наказ командира військової частини НОМЕР_1 №267 від 12.05.2020 «Про результати службового розслідування» до ОСОБА_1 під підпис не доводився.

Щодо визначення вини ОСОБА_1 в нестачі матеріальних засобів медичної служби у взводі матеріального забезпечення 1 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , суд зазначає наступне.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №267 від 12.05.2020 «Про результати службового розслідування», виходячи з матеріалів службового розслідування така вина ОСОБА_1 виражається у формі неналежного виконання своїх функціональних обов`язків.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.03.2018 №521 «Про призначення службового розслідування» відповідно до якого службове розслідування нестачі майна у взводі матеріального забезпечення повинно було закінчено 05 квітня 2018.

При цьому майор медичної служби ОСОБА_1 був призначений на посаду начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 28.07.2018, а нестача медичного майна документально була встановлена 23.03.2018, тобто за чотири місяці до його призначення на посаду.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі підставами та умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:

1. Підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

2. Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:

1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

З тексту наказу командира військової частини НОМЕР_1 №267 від 12.05.2020 «Про результати службового розслідування», не вбачається факту встановлення підстав та умов притягнення до матеріальної відповідальності ОСОБА_1 .

Щодо притягнення ОСОБА_1 до обмеженої матеріальної відповідальності відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, суд зазначає наступне.

Порядок притягнення до обмеженої матеріальної відповідальності військовослужбовців, визначено ст. 5 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 №160-ІХ.

Стаття 5. Обмежена матеріальна відповідальність

1. Особа за завдану з необережності шкоду несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, крім випадків, коли цим Законом передбачено повну чи підвищену матеріальну відповідальність.

2. Командир (начальник), який своїм рішенням чи бездіяльністю порушив установлений порядок обліку, зберігання, використання військового та іншого майна або не вжив належних заходів, передбачених законодавством, щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню, іншому незаконному витрачанню військового та іншого майна, внаслідок чого було завдано шкоду, або щодо притягнення винних осіб до матеріальної відповідальності, несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №267 від 12.05.2020 «Про результати службового розслідування» вина ОСОБА_1 полягає у «неналежному виконанні своїх функціональних обов`язків».

Тобто вина позивача полягає не у завданні шкоди з необережності.

При цьому матеріалами службового розслідування не доведено, що позивач, як начальник медичної служби військової частини НОМЕР_1 , своїм рішенням чи бездіяльністю порушував установлений порядок обліку, зберігання, використання військового та іншого майна або не вжив належних заходів, передбачених законодавством, щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню, іншому незаконному витрачанню військового та іншого майна, внаслідок чого було завдано шкоду.

Суд зазначає, що хоча ухвалення відповідного рішення щодо покладання на особу обмеженої матеріальної відповідальності і перебуває у площині дискреційних повноважень відповідного командира (начальника), таке рішення повинно бути обґрунтованим і відповідати вимогам закону, а адміністративний суд, в порядку судового контролю зобов`язаний надати цьому рішенню оцінку, в тому числі в аспекті законності та обґрунтованості.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову, доказів понесення ним інших судових витрат суду не надано, тому судові витрати, що підлягають відшкодуванню, відсутні.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування пункту наказу - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №267 від 12.05.2020 «Про результати службового розслідування», відповідно до якого, майора ОСОБА_1 було притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності в розмірі 15 (п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб).

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 07 липня 2020 року.

Суддя С.Л. Клопот