Справа № 380/1820/20
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 рокуЛьвівСправа № 380/1820/20 пров. № А/857/6309/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Матковської З.М., Шавеля Р.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2020 року у справі № 380/1820/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Мартинюк В.Я. у м. Львів Львівської області 22.04.2020 року в порядку письмового провадження, дата складення повного тексту судового рішення не зазначена), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (надалі також ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач), в якому просив суд:

- зобов`язати переглянути заяву від 12.12.2019 року про зарахування до страхового стажу періоду роботи годувальника ОСОБА_2 в Новомосковському міжколгоспному ШБУ- 61 з 24.12.1970 року по 28.06.1971 року та за результатами її розгляду прийняти відповідне рішення;

- визнати відмову у неврахуванні періоду роботи годувальника ОСОБА_2 в Новомосковському міжколгоспному ШБУ- 61 з 24.12.1970 року по 28.06.1971 року до страхового стажу неправомірною, та зобов`язати врахувати вищевказаний період до страхового стажу годувальника, провести перерахунок пенсії по втраті годувальника та виплатити недовиплачену суму пенсії за період починаючи з останньої дати перерахунку відповідачем вищевказаної пенсії.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2020 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив позивач, який покликаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для вирішення спору, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити адміністративний позов.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що відповідач у листі від 20.12.2019 відмовив позивачу у задоволенні заяви у зв`язку з наявністю виправлень у записах трудової книжки ОСОБА_2 , а не з тієї причини, що позивач не звернувся із заявою про перерахунок пенсії по втраті годувальника встановленого зразка.

Відповідач вважає апеляційну скаргу на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.04.2020 у справі №380/1820/20 безпідставною, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 12.12.2020 року звернувся до відповідача із письмовою заявою, в якій просив надати йому письмову інформацію по його батькові ОСОБА_2 , зокрема чому не зараховані йому у загальний трудовий стаж трудові відносини з ДБУ-61 тресту «Дніпрдорбуд», де він працював з 24.12.1970 року по 28.06.1971 року, про що зроблений відповідний запис у трудовій книжці.

ГУ ПФУ у Львівській області листом від 2012.2019 року за №179/180/К-20/11.03-06 повідомило позивача про те, що період роботи годувальника у Новомосковському міжколгоспному ШБУ №61 з 24.12.1970 року по 28.06.1971 року до страхового стажу не враховано, оскільки є виправлення у записах трудової книжки, а саме у даті прийняття на роботу.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не звертався до відповідача із заявою встановленого зразка про здійснення йому перерахунку пенсії по втраті годувальника.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції і надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам апелянта, зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України визначаються Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі також - Закон №1058-IV), Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (надалі також - Закон №1788-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частина четверта статті 45 Закону №1058-IV передбачає, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1) та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 №1566/11846 (надалі також Порядок № 22-1), регулює питання подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058.

Згідно з абзацом 1 пункту 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що для здійснення перерахунку пенсії особа повинна звернутись до відповідного органу Пенсійного фонду України із заявою встановленого зразка про здійснення такого перерахунку.

Зі змісту заяви позивача від 12.12.2019 року вбачається, що такий звернувся до відповідача про надання письмової інформації, зокрема, чому не зараховані ОСОБА_2 у загальний трудовий стаж трудові відносини з ДБУ-61 тресту «Дніпрдорбуд», де він працював з 24.12.1970 року по 28.06.1971 року.

За результатами розгляду вказаної заяви Червоноградським відділом обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 20.12.2019 вих.№179/180/к-20/11.03-06 скеровано відповідь, в якій роз`яснено причини не зарахування до стажу роботи періоду з 24.12.1970 по 28.06.1971.

Оскільки у заяві від 12.12.2019 позивач просив надати письмову інформацію, то твердження про те, що ОСОБА_1 просив врахувати період роботи до страхового стажу та провести перерахунок є необґрунтованим.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що заява ОСОБА_1 від 12.12.2019 розглянута відповідачем у встановлені строки та з дотриманням норм чинного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 4 частини першої статті 5 КАС України встановлено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною другою статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Разом з тим, із заявою встановленого зразка про перерахунок пенсії ОСОБА_1 не звертався, тому рішення про відмову в перерахунку пенсії відповідачем не приймалось.

З огляду на обставини справи та положення КАС України, суд не може визнати відмову ГУ ПФУ у Львівській області у неврахуванні періоду роботи годувальника ОСОБА_2 в Нововолинському міжколгоспному ШБУ-61 з 24.12.1970р. по 28.06.1971р. до страхового стажу неправомірною, оскільки така не мала місця і відсутня в матеріалах справи.

Одночасно апеляційний суд зауважує, що, виходячи із суті позову, позивач фактично не погоджується із діями відповідача щодо обрахунку трудового стажу годувальника, у зв`язку зі смертю якого йому призначено пенсію, вважаючи, що до даного стажу протиправно не було враховані період роботи батька позивача з 24.12.1970 року по 28.06.1971 року Новомосковському шляхо-будівельному управлінні № 61.

Як вбачається з матеріалів справи, пенсійним органом виключено із трудового стажу батька позивача ОСОБА_2 вказаний період у зв`язку з наявністю виправлень в записах трудової книжки.

Апеляційний суд погоджується з такими діями відповідача, тому що наявні у справі документи, зокрема копія трудової книжки свідчить про наявність таких виправлень в даті прийняття на роботу.

Доказів, які б підтверджували дійсну дату прийняття на роботу батька позивача у справі немає.

Відтак підстави для визнання протиправними дій відповідача щодо неврахування вказаного періоду роботи батька позивача до страхового стажу відсутні.

Посилання позивача на підтвердження спірної дати прийняття на роботу його батька записами в трудовій книжці спростовані дослідженими судом документами.

Апеляційним судом витребувана у відповідача копія пенсійної справи позивача.

Досліджені судом матеріали пенсійної справи свідчать про підставність сумнівів пенсійного органу щодо дати прийняття на роботу батька позивача до Новомосковського шляхо-будівельного управління № 61 та відсутність інших, крім трудової книжки, документів, які б підтверджували, коли саме він був прийнятий на роботу на вказане підприємство.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Так, ЄСПЛ у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі «Класс та інші проти Німеччини» зазначив, що «із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури».

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши статтю 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позовних вимог.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Наведені висновки суду є вичерпні, а доводи апелянта - безпідставні, свідчать про довільне і неправильне трактування ним норм пенсійного законодавства.

Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2020 року у справі № 380/1820/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді З. М. Матковська
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 08.07.2020