Справа № 520/5504/2020
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2020-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

07.07.2020р. справа №520/5504/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом

ОСОБА_1
до Виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Матеріали позову одержані судом 28.04.2020р. Рішення про прийняття справи до розгляду було прийнято 14.05.2020 р. після усунення позивачем недоліків позову. Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті може бути розпочатий з 15.06.2020 р.

Позивач, ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник, громадянин), у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправною бездіяльності Виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області щодо ненадання публічної інформації за запитом від 04.04.2020 р.; 2) визнання протиправною бездіяльності Виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації про запит на інформацію; 3) зобов`язання Виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області розглянути запит від 04.04.2020 р. про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Балаклея вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Аргументуючи ці вимоги зазначив, що виконавчий орган органу місцевого самоврядування протиправно не відповів на запит з приводу доступу до публічної інформації.

Відповідач, Виконавчий комітет Балаклійської міської ради (далі за текстом - Виконком, розпорядник інформації), з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення зазначив, що відповідь на запит була надана у встановлений законом строк і надіслана запитувачу простим листом.

Відзив на позов надійшов до суду 26.06.2020р.

За таких обставин, суд не вбачає перешкод у вирішенні спору по суті, адже учасниками справи у прийнятні поза розумним сумнівом строки були реалізовані права на подачу відповідних процесуальних документів.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

04.04.2020р. заявник звернувся до Виконкому з інформаційним запитом, у якому з посиланням на ст.ст. 5, 6, 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" просив надати інформацію стосовно наявності на території м. Балаклея вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно відбитку штампу реєстрації вхідної кореспонденції, запит надійшов до Виконкому 09.04.2020р.

Листом від 14.04.2020р. за №02-18/675 відповідач відмовив запитувачу у наданні інформації у зв`язку із її відсутністю в органу місцевого самоврядування, оскільки інвентаризація земель не проводилася.

За твердженням відповідача, згаданий лист було зареєстровано в журналі реєстрації вихідної кореспонденції і надіслано заявнику простим листом без повідомлення про вручення.

Стверджуючи про відсутність відповіді на запит про доступ до публічної інформації, заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес визначаються Законом України від 13.01.2011р. №2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі за текстом - Закон № 2939-VI).

За визначенням ч.1 ст.1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Тобто у розумінні норм Закону №2939-VI публічна інформація є реально створеною та існуючою річчю матеріального світу у вигляді відомостей, котрі фізично знаходяться у розпорядженні суб`єкта права.

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону №2939-VI публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації (ч.1 ст.2 Закону №2939-VI).

Статтею 4 Закону № 2939-VI передбачено, що доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: 1) прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; 2) вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; 3) рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Однією з гарантій реалізації конституційних прав на вільне збирання, зберігання, використання і поширення інформації є законодавче закріплення права кожного на доступ до інформації, яке згідно зі статтею 5 Закону № 2939-VI забезпечується, зокрема, систематичним та оперативним оприлюдненням інформації: в офіційних друкованих виданнях, на офіційних вебсайтах у мережі Інтернет; а також шляхом надання інформації на запити.

Відповідно до ст.13 Закону №2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них (ч.1 ст.13); До розпорядників інформації, зобов`язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб`єкти господарювання, які володіють: 1) інформацією про стан довкілля; 2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; 3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян; 4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією) (ч.2 ст.13); На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами (ч.3 ст.13); Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом (ч.4 ст.13).

Отже, відповідач належить до окресленого законом кола розпорядників публічної інформації.

Згідно з ч.ч.1, 4 ст.20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

При цьому, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону. (ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

Відповідно до п.п.13 п. "б" ч.1 ст.33 Закону України "Про місцеве самоврядування" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі делеговані повноваження як надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону.

Заперечуючи проти позову, Виконком подав до суду копію запиту заявника від 04.04.2020р., зареєстровану за вхідною кореспонденцією 09.04.2020р.

Також Виконкомом була подана копія листа, текст якого містить відповідь на порушене заявником питання.

Згаданий лист датований 14.04.2020р. та містить відповідь про відсутність у розпорядженні Виконкому запитуваної заявником інформації у зв`язку з відсутністю фінансової змоги на проведення інвентаризації земель у порядку постанови КМУ від 05.06.2019р. №476.

Обставина реальності існування цього листа підтверджується копією документу про фіксацію результатів розгляду звернень громадян.

Указана у відповіді адреса повністю співпадає із адресою, власно зазначеною заявником у тексті запиту про доступ до публічної інформації.

Відтак, суд вважає, що матеріали справи не містять фактичних даних, які б показували на штучність складання Виконкомом згаданого листа лише про людське око або про не направлення цього листа заявникові.

Обставини подальшого руху означеного листа засобами поштового зв`язку не мають жодного юридичного значення для вирішення даного спору, позаяк, по-перше, у силу норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник публічної інформації не повинен надсилати запитувачу інформації відповідь та документи саме рекомендованою поштовою кореспонденцією, а по-друге, розпорядник публічної інформації об`єктивно не має змоги здійснювати подальший контроль за відправленою кореспонденцією.

Критерії законності рішення (діяння, тобто управлінського волевиявлення як такого) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України і обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта ч.2 ст.77 КАС України.

З положень наведеної норми процесуального закону слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності за стандартом доказування - «поза будь-яким розумним сумнівом», у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування - «баланс вірогідностей».

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, суд констатує, що у ході розгляду справи владним суб`єктом подані докази відповідності закону вчиненого у спірних правовідносинах управлінського волевиявлення, а обсяг використаних доказів та обрані мотиви дозволяють визнати юридично правильними та фактично обґрунтованими ті підстави, які покладені адміністративним органом в основу оскарженого волевиявлення.

Наведені ж приватною особою доводи спростовуються приєднаними до справи копіями документів.

Згідно із ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У силу правового висновку постанови Верховного Суду від 07.11.2019р. по справі №826/1647/16 (адміністративне провадження № К/9901/16112/18) обов`язковою умовою визнання протиправними дій є доведеність факту порушення цими діями прав та охоронюваних законом інтересів особи.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-78, 90, 211 КАС України, суд зазначає, що у спірних правовідносинах Виконкомом не було порушено суб`єктивних публічних прав заявника або охоронюваних законом публічних інтересів заявника у сфері обігу публічної інформації.

Указана обставина є прямо визначеною процесуальним законом підставою для відмови у позові.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії) і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 132-139, 143, 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Суддя Сліденко А.В.