Справа № 1.380.2019.004450
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.004450
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд,

у складі:

головуючого-судді Ланкевича А.З.,

секретар судового засідання Тур Т.О.,

за участі представників:

позивача Вавринюк О.Б.,

відповідача Павлової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Межирічанська» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася з позовною заявою, в якій просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 15.04.2019 року:

- №, згідно якого контролюючим органом збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 3118819,86 грн, в т.ч.: за податковим зобов`язанням - 1669294,54 грн та за штрафними санкціями - 1449525,32 грн;

- №, згідно якого контролюючим органом збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на загальну суму 354691,73 грн, в т.ч.: за податковим зобов`язанням - 185727,10 грн та за штрафними санкціями - 168964,63 грн.

Посилається на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесено на підставі акта перевірки від 14.03.2019 року №411/14.01/26359901 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля» () за період діяльності з 01.01.2015 року по 31.01.2019 року з метою дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування - за період з 01.10.2014 року по 31.01.2019 року», висновки якого, на думку позивача, не відповідають дійсності та суперечать вимогам чинного законодавства України. Зокрема, вказав, що в розрахунку донарахованих сум платежів та фінансових санкцій до акта перевірки від 14.03.2019 року №411/14.01/26359901 відсутній арифметичний розрахунок повноти та своєчасності перерахування до бюджету зазначених у податкових повідомленнях-рішеннях збільшених сум податкових зобов`язань з військового збору та податку на доходи фізичних осіб. Між тим, звернув увагу, що на момент оскарження податкових повідомлень-рішень борг зі сплати донарахованого основного платежу по військовому збору та податку на доходи фізичних осіб сплачено в повному розмірі. Крім того, зазначив, що відповідачем на підставі ст.127 Податкового кодексу України застосовано штраф у розмірі 50% та 75%, однак застосування штрафу в такому розмірі можливе лише при повторності вчинення правопорушень, тоді як в даному випадку до ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля» протягом 1095 днів не застосовувалися штрафні санкції за такі ж порушення. Також вказав, що нарахована та несплачена ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля» з 01.10.2015 року по 30.01.2019 року сума військового збору та податку на доходи фізичних осіб на момент прийняття податкових повідомлень-рішень частково знаходилась за межами встановленого п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України строку давності - 1095 днів, що дає підстави для висновку про те, що визначення грошових зобов`язань за основним платежем в спірних податкових повідомленнях-рішеннях відбулось без урахування строку давності. Вказане у сукупності свідчить про неправомірність прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень. Вважаючи у зв`язку із цим свої права та інтереси порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом з метою їх захисту.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в обґрунтуваннях позовної заяви та відповіді на відзив, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, суть якого зводиться до наступного. Проведеною Головним управлінням ДФС у Львівській області документальною позаплановою виїзною перевіркою ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля» за період діяльності з 01.01.2015 року по 31.01.2019 року з метою дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування - за період з 01.10.2014 року по 31.01.2019 року, результати якої оформлені актом від 14.03.2019 року №411/14.01/26359901, встановлено, що ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля» несвоєчасно сплачено (перераховано) до бюджету нарахованого (утриманого) податку на доходи фізичних осіб в сумі 1669294,54 грн, у зв`язку з чим податковим органом на підставі п.126.1 ст.126, п.127.1 ст.127 Податкового кодексу України та з урахуванням вимог ст.102 Податкового кодексу України за період з 01.01.2016 року по 30.01.2019 року, застосовано штрафні санкції за несвоєчасну сплату податку в сумі 1449525,32 грн. Окрім того, перевіркою встановлено, що ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля» несвоєчасно сплачено (перераховано) до бюджету нарахованого (утриманого) військового збору у сумі 185727,10 грн, у зв`язку з чим відповідачем на підставі п.126.1 ст.126, п.127.1 ст.127 Податкового кодексу України та з урахуванням вимог ст.102 Податкового кодексу України за період з 01.01.2016 року по 30.01.2019 року, застосовано штрафні санкції за несвоєчасну сплату податку в сумі 168964,63 грн. Оскільки за наслідками перевірки контролюючим органом застосовано штрафні санкції за період з 01.01.2016 року по 30.01.2019 року, то посилання позивача на те, що грошове зобов`язання, визначене контролюючим органом з порушенням строку давності, не відповідають дійсності. Додатково зазначила, що у даному випадку контролюючим органом на підставі п.127.1 ст.127 Податкового кодексу України застосовано до ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля» мінімальний штраф у розмірі 25% від суми основного платежу, а тому посилання позивача на підвищені розміри штрафів у розмірі 50-75% також не відповідають дійсності. Покликаючись на практику Верховного Суду, викладену у постанові від 22.05.2018 року в справі №820/6437/16, вказала, що відповідність розміру штрафних санкцій за порушення правил нарахування, утримання та сплати (перерахування) податків визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, як передбачено ст.126 Податкового кодексу України, а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу. А тому, зазначаючи про правомірність спірних рішень та наявність підстав для їх прийняття, вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила, просила відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та наданих суду поясненнях.

Ухвалою судді від 20.09.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі№1.380.2019.004450; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді від 20.09.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі№1.380.2019.004449; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді від 13.11.2019 року у справі №1.380.2019.004449 об`єднано справу №1.380.2019.004449 зі справою №1.380.2019.004450, присвоївши їм №1.380.2019.004450.

Ухвалою судді від 12.02.2020 року у справі №1.380.2019.004450 (після об`єднання справ в одне провадження) закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. Головне управління ДФС у Львівській області в порядку ст.52 Кодексу адміністративного судочинства України замінено процесуальним правонаступником - Головним управлінням ДПС у Львівській області (місцезнаходження: вул.Стрийська, 35, м.Львів, 79003; ).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, допитавши свідка, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля» () зареєстрований, як юридична особа, 27.12.2007 року; основним видом економічної діяльності відокремленого підрозділу, згідно з відомостями, які містяться у ЄДР, є добування кам`яного вугілля.

У період з 31.01.2019 року по 06.03.2019 року на підставі направлень від 31.01.2019 року №№1137-1142, виданих Головним управлінням ДФС у Львівській області, державними ревізорами-інспекторами та начальником відділу контрольно-перевірочної роботи юридичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Львівській області, відповідно до вимог підп.20.1.4 п.20.1 ст.20, підп.75.1.2 п.75.1 ст.75, підп.78.1.7 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України, на підставі наказу Головного управління ДФС у Львівській області від 31.01.2019 року №660, проведено позапланову виїзну документальну перевірку ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля» за період діяльності з 01.01.2015 року по 31.01.2019 року з метою дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування - за період з 01.10.2014 року по 31.01.2019 року, про що складено акт від 14.03.2019 року №411/14.01/26359901 (далі - акт перевірки від 14.03.2019 року).

За результатами вказаної перевірки відповідач дійшов висновку щодо порушення позивачем , серед іншого:

- підп.16.1.4, п.16.1 ст.16, п.54.2 ст.54, п.87.9 ст.87, ст.167, підп.168.1.2, підп.168.1.4, підп.168.1.5 п.168.1 ст.168, підп.«а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями, що спричинило несплату (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб станом на суму 1669294,54 та порушення правил сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб за весь період, що перевіряється, більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання;

- підп.168.1.2, підп.168.1.5 п.168.1 ст.168, п.176.2 ст.176, підп.1.5, 1.6 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями, що спричинило несплату (неперерахування) військового збору на суму 185727,10 грн та порушення правил сплати (перерахування) військового збору за весь період, що перевіряється, більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання.

На підставі висновків, вказаних в акті перевірки, відповідач прийняв спірні податкові повідомлення-рішення від 15.04.2019 року:

- №, згідно якого контролюючим органом збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 3118819,86 грн, в т.ч.: за податковим зобов`язанням - 1669294,54 грн та за штрафними санкціями - 1449525,32 грн;

- №, згідно якого контролюючим органом збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на загальну суму 354691,73 грн, в т.ч.: за податковим зобов`язанням - 185727,10 грн та за штрафними санкціями - 168964,63 грн.

ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля» було проведено процедуру адміністративного оскарження, зокрема, відповідні скарги надсилались позивачем на адресу Головного управління ДФС у Львівській області та Державної фіскальної служби України. За результатами розгляду надісланих ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля» скарг, спірні податкові повідомлення-рішення скасовані не були.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем вказаних податкових повідомлень-рішень від 15.04.2019 року № та №, вважаючи їх такими, що суперечать вимогам податкового законодавства, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Фактично підставами для скасування спірних рішень позивач зазначає:

- відсутність належного розрахунку нарахування сум податку на доходи фізичних осіб і військового збору та штрафних санкцій;

- застосування відповідальності за порушення вимог податкового законодавства поза межами строків притягнення до відповідальності;

- необґрунтованість застосування відповідальності за порушення ст.127 Податкового кодексу України, оскільки вказана норма стосується притягнення до відповідальності за порушення, яке вчинено повторно, тоді як в даному випадку така повторність відсутня.

При цьому, позивачем не заперечується факт сплати податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб і військового збору не у строк, встановлений законом.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.15.1 ст.15 Податкового кодексу України (далі - ПК України), платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п.38.2 ст.38 ПК України, сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету (п.54.2 ст.54 ПК України).

Серед повноважень, які покладаються чинним законодавством України на відповідача, є, зокрема, самостійне визначення суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках (підп.54.3.2 п.54.3 ст.54 ПК України).

За правилами п.57.1 ст.57 ПК України, податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Згідно із підп.14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Пунктом 86.1 ст.86 ПК України передбачено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Відповідно до п.176.2 ст.176 ПК України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані, зокрема, своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Згідно підп.163.1.2 п.163.1 ст.163 ПК України, об`єктом оподаткування резидента є: доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до підп.164.1.2 п.164.1 ст.164 ПК України, загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Згідно вимог підп.164.2.1 п.164.2 ст.164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Підпунктом 168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету (підп.168.1.2 п.168.1 ст.168 ПК України).

Відповідно до підп.168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе юридична особа або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід (підп.168.4.7 п.168.4 ст.168 ПК України).

Пунктом 161 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Розділу XX Перехідних положень ПК України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір (далі - збір).

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст.163 ПК України (підп.1.2 п.161 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України). Для резидента - це загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України (підп.163.1.1, 163.1.2 п.163.1 ст.163 ПК України).

У відповідності до підп.1.4 п.161 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень ПК України, нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою (1,5 відсотків), визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 Податкового кодексу (підп.1.5 п.161 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень ПК України).

Платники збору зобов`язані забезпечити виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 Податкового кодексу (підп.1.6 п.161 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень ПК України).

За приписами п.126.1 ст.126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно із п.127.1 ст.127 ПК України, ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Зважаючи на вимоги вищенаведених норм, є правові підстави для висновку, що ст.127 ПК України встановлює відповідальність за порушення правил нарахування та сплати податків у джерела виплати. Згідно цієї статті, підставою відповідальності є ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків.

Дане правопорушення може бути вчинено шляхом бездіяльності та полягати в ненарахуванні, неутриманні та/або несплаті податкового зобов`язання. Крім того, додатково встановлено умови вчинення такого правопорушення - до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків.

Відтак положення ст.127 ПК України встановлюють міру відповідальності, яка покладається на платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, як передбачено ст.126 ПК України, а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Слід звернути увагу на правову позицію Верховного Суду від 21.01.2020 року (справа №820/11382/15), яка є обов`язковою для застосування та відповідно до якої, розмір штрафних санкцій визначається з урахуванням кількості разів допущених податкових правопорушень, незалежно від того, чи виявлено такі порушення контролюючим органом в межах однієї перевірки.

Вчинення саме таких дій позивачем, податковим органом не доведено.

Водночас, положення ст.126 ПК України застосовується у випадку, коли має місце факт сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання, але несвоєчасно, тобто з порушенням строків. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.

Даний висновок також узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 12.09.2019 року у справі №806/1537/16.

З урахуванням наведеного вище, суд приходить висновку, що якщо платник податку при виплаті вже нарахованої заробітної плати не здійснив одночасно з такою виплатою перерахування податку до бюджету, то в такому випадку підлягає застосуванню штраф в порядку ст.127 ПК України і розмір такого штрафу залежить від кількості разів допущених таких порушень, оскільки в даному випадку не відбулась сплата податку на момент виплати доходу. Отже, якщо сплата податку не відбулась до чи під час виплати доходу (заробітної плати), то у будь-якому випадку це вже буде несплата, а не несвоєчасність.

Між тим, санкція, передбачена ст.126 ПК України, підлягає застосуванню при порушенні строку сплати податку, встановленого цим Кодексом саме для місячного податкового періоду, що іншими словами є несвоєчасністю та затримкою сплати податку із заробітної плати, яка вже нарахована, але не виплачена. Тобто після спливу місячного податкового періоду, розпочинається перебіг строку затримки сплати податку, і у разі сплати податку до чи під час виплати доходу (заробітної плати) строк затримки закінчується.

Порядок оформлення результатів перевірок регулюється Порядком оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 року №727, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок №727).

Пункт 1 Розділу І даного Порядку вказує на те, що його розроблено відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Податковий кодекс) та Митного кодексу України (далі - Митний кодекс) для застосування посадовими особами контролюючих органів при оформленні результатів документальних перевірок платників податків - юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, постійних представництв та представництв нерезидентів (далі - платники податків) дотримання законодавства з питань державної митної справи, про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відтак, відповідач може реалізовувати свої повноваження під час оформлення результатів перевірки (при складанні акта) виключно у спосіб, передбачений цим Порядком.

Так, у відповідності до п.5 Розділу ІІ Порядку №727, факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Згідно підп.2 п.4 Розділу ІІІ цього ж Порядку, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно, зокрема, викласти зміст порушень (у разі їх встановлення), в тому числі щодо правильності та повноти визначення фінансового результату до оподаткування згідно з бухгалтерським обліком відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, виконання законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Пунктом 3 цього ж Розділу передбачено, що виявлені факти однотипних порушень та порушень, які повторюються, групуються у відомості або таблиці, що додаються до акта документальної перевірки. Зазначені відомості або таблиці повинні містити повний перелік однотипних порушень податкового законодавства із зазначенням звітного періоду, до якого вони належать (назва, дата і номер документа, відповідно до якого здійснено операцію, суть операції). Зазначені додатки повинні бути підписані посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, а також посадовими особами платника податків (керівником платника податків або уповноваженою ним особою).

Як видно з наявного у матеріалах справи акта перевірки від 14.03.2019 року, контролюючий орган, визначаючи суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, врахував наступні документи - «…Для визначення загальної суми нарахованого податку на доходи фізичних осіб порівнювались записи бухгалтерського обліку підприємств про нараховані суми податку з підсумками сум податку, утриманого по відомостях на виплату заробітної плати.

При перевірці повноти та своєчасності перерахування податку на доходи фізичних осіб утриманого з доходів громадян до бюджету використані записи по особовому рахунку за Ф№15 які порівнювались з даними бухгалтерського обліку підприємства (про перераховані до бюджету суми податку) і платіжними документами…» (том 1, а.с.168).

Також зазначено, що «...ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля» з питань повноти і своєчасності перерахування до бюджету утриманих сум податку на доходи фізичних осіб встановлено, що відокремленим підрозділом за період з 01.01.2015 року по 30.01.2019 року несвоєчасно перераховувався податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 12170995,34 грн., а саме: за попередній перевіряємий період - 1359934,59 грн, з січня 2015 року по грудень 2015 року на суму 3113127,38, з січня 2016 року по грудень 2016 року на суму 1810160,47 грн, з січня 2017 року по грудень 2017 року на суму 3227132,48 грн, з січня 2018 року по листопад 2018 року на суму 2660640,42 грн...» (том 1, а.с.168).

Жодних інших посилань та/чи аналізу первинних документів, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, регістрів бухгалтерського обліку, кореспонденції рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення, в акті перевірки не наведено.

Окрім того, акт перевірки не містить обрахунку терміну порушення правил сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Відповідачем в ході судового розгляду надавались розрахунки нарахованих сум податку на доходи фізичних осіб і військового збору та штрафних санкцій до акта перевірки, однак такі теж не містять належної інформації щодо встановлених перевіркою порушень.

Для повного та всебічного розгляду справи в судовому засіданні був допитаний в якості свідка на стороні відповідача - ОСОБА_1 (старший державний ревізор-інспектор відділу контрольно-перевірочної роботи юридичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Львівській області), який коротко процитував акт перевірки від 14.03.2019 року та визнав, що розрахунок є неправильним, оскільки через неправильно введені суми несвоєчасно перерахованого податку на доходи фізичних осіб за кожен окремий місяць неправильно визначено суму фінансових санкцій. Вказане назвав помилкою комп`ютера.

Крім того, складений розрахунок донарахування сум платіжних та фінансових санкцій до довідки перевірки №411/14.1/26359901 від 14.03.2019 року не містить покликання на кількість днів затримки сплати податку на доходи фізичних осіб по кожному періоду (місяцю), що є підставою до застосування (не застосування) 10% чи 20% штрафної санкції до погашеної суми податкового боргу (том 1, а.с.54). З розрахунку також не зрозуміло який період є базовим для нарахування 10% чи 20% штрафних санкцій.

Аналогічною є ситуація при нарахуванні штрафних санкцій за несвоєчасно сплачений податок з військового збору.

Водночас, як видно зі змісту акта перевірки від 14.03.2019 року, несвоєчасне перерахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору тривало протягом 01.01.2015 року по 30.01.2019 року. Втім, дані обставини з урахуванням неякісної реалізації повноважень перевіряючими під час оформлення результатів перевірки не дозволяють суду перевірити правильність застосування строків, передбачених ст.102 ПК України при визначенні грошових зобов`язань у спірних податкових повідомленнях-рішеннях.

Неможна залишити поза увагою і те, що суд під час розгляду справи позбавлений можливості реалізувати принцип офіційного з`ясування обставин у справі, оскільки акт перевірки на містить чіткого посилання на первинні та інші документи, на яких ґрунтувались висновки контролюючого органу. Відтак, суд при витребуванні згаданих документів не зможе їх конкретизувати.

Більше того, згідно положень ч.ч.4, 5 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, суд обмежений у витребуванні доказів від позивача, доказами на підтвердження обставин, за яких, на його думку, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах, продовжується у наведеній нормі, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При цьому, навіть, якщо припустити, що сторонами спору будуть надані всі первинні та інші документи, які стосуються згаданих порушень, за період з 01.01.2015 року по 30.01.2019 року, суд, надаючи їм оцінку та роблячи висновки, буде реалізовувати повноваження контролюючого органу з проведення перевірки, а не надавати оцінку діям останнього, що є порушенням принципу розподілу влад (втручатись у дискреційні повноваження органів державної податкової служби).

Водночас суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (заява №387/03, 20.09.2012 року, п.53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом». На думку суду, наведені відповідачем аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, перевірка проведена неналежно, не досліджено документів первинного бухгалтерського обліку.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, суд приходить висновку, що спірні податкові повідомлення-рішення відповідача від 15.04.2019 року № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та № про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору не відповідають критеріям правомірності рішень суб`єкта владних повноважень, наведеним у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, так як прийняті не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо судових витрат, то відповідно до вимог ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такі відшкодовуються позивачу в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, підп.15 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 15.04.2019 року № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 3118819 (три мільйони сто вісімнадцять тисяч вісімсот дев`ятнадцять) гривень 86 копійок.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 15.04.2019 року № про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору в загальній сумі 354691 (триста п`ятдесят чотири тисячі шістсот дев`яносто одна) гривня 73 копійки.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: вул.Стрийська, 35, м.Львів, 79003; ) на користь Державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Межирічанська» (місцезнаходження: вул.Львівська, 68, м.Червоноград, Львівська область, 80100; ) судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 24530 (двадцять чотири тисячі п`ятсот тридцять) гривень 39 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду буде складено до 06.07.2020 року.

Суддя Ланкевич А.З.

Оригінал повного тексту судового рішення складено в одному примірнику 06.07.2020 року.