Справа № 320/5557/20
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

06 липня 2020 року м. Київ № 320/5557/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Броварської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Броварської міської ради , в якому просить суд встановити наявність повноважень Броварської міської ради Київської області після смерті ОСОБА_2 з моменту набуття спадкових майнових прав на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та після смерті ОСОБА_4 , з моменту набуття ОСОБА_3 спадкових майнових прав на нерухоме майно розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та переходу по праву спадкування майнових прав на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 до ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії та (або) бездіяльність та (або) приймати будь-які рішення, правовими наслідками яких є у мінімальний строк створення правових передумов набуття ОСОБА_3 , а після моменту її смерті створення правових передумов отримання спадкоємцем: ОСОБА_1 документів, що посвідчують право власності на усе нерухоме майно, у тому обсязі, який був визнаний за життя ОСОБА_2 на все нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та на все нерухоме майно, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , визнане за життя за ОСОБА_4 .

У силу положень пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Частиною першою статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що публічно-правовий спір - це спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Тобто, з`ясуванню підлягають підстави та обставини, за яких виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Так, якщо порушення своїх прав особа убачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів. Дана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18 липня 2018 року по справі № 815/2082/17 (адміністративне провадження № К/9901/4235/18).

Як зазначає позивач у позові, Броварська міська рада вважає, що перехід майнових прав власності на земельну ділянку, передану її спадкодавцю ОСОБА_3 не стався у зв`язку із неотриманням нею свідоцтва про право власності на земельну ділянку, тобто державного акта на землю. Додатково, позивач зазначила, що Броварська міська рада розпоряджається цією земельною ділянкою на власний розсуд та вилучила частину земельної ділянки із користування та володіння ОСОБА_3 без відповідного рішення суду. Також позивач зауважила, що відповідач не визнає переходу права власності від відповідача до її спадкодавця ОСОБА_3 .

При цьому, позивач посилається на статтю 1218 Цивільного кодексу України, якою визначено, що до спадкових прав належать усі майнові права, які належали особі за життя, та статтю 3 Цивільного процесуального кодексу України про те, що кожна особа має право звернутися за захистом свої порушених, не визнаних чи оспорюваних прав до суду.

Таким чином, спірні правовідносини виникли у зв`язку з необхідністю захисту права на володіння земельною ділянкою, яку позивач має намір успадкувати.

Зі змісту позовної заяви убачається, що предмет позову складають вимоги щодо захисту права позивача, передбаченого Земельним кодексом України - набуття права власності на земельну ділянку. Отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

Разом із тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

За практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України») суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що даний спір є приватно-правовим і не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Суд вважає, що за предметом спору та суб`єктним складом сторін, вказаний спір має розглядатися в порядку цивільного судочинства, оскільки стосується захисту порушених, невизнаних чи оспорюваних прав позивача, що виникають із земельних відносин та відносин спадкування. Водночас адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей встановлювати (визнавати) належність права власності, зокрема, на земельні ділянки.

Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах містяться, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 184/2470/13.

Керуючись статтями 170, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Броварської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії.

2. Роз`яснити позивачеві, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

3. Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.