Справа № 320/3659/20
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2020-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2020 року 320/3659/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Балаклицького А.І., розглянувши в м. Києві у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Київській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

в с т а н о в и в:

Головне управління ДПС у Київській області звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 1185517,85 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно з даними податкового обліку у відповідача утворилась заборгованість перед бюджетом у вказаному вище розмірі внаслідок несплати нарахованих штрафних санкцій та нарахованої пені. Позивач зазначає, що вказана заборгованість підтверджується податковими повідомленнями-рішеннями, які стали узгодженими, а також нарахованою пенею, однак у добровільному порядку не сплачена.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.04.2020 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Вказаною ухвалою суду встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Копію даної ухвали відповідач отримав 05.05.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №392.

Проте, на час прийняття рішення у даній справі відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, жодних заяв чи клопотань до суду не подав. Доказів на підтвердження сплати податкового боргу також відповідачем суду надано не було.

Згідно з частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

При цьому, пунктом 9 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 №540-IX розділ VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України доповнено пунктом 3, яким передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки розгляду адміністративної справи продовжуються на строк дії такого карантину.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливим розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) була зареєстрована як фізична особа-підприємець 18.09.2013 та перебувала на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Київській області.

23.10.2019 припинено підприємницьку діяльність відповідача, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за №2002697.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що станом на 23.05.2018 за відповідачем рахується податковий борг у загальному розмірі 249948,84 грн.

З матеріалів справи вбачається, що в серпні 2016 року посадовими особами Білоцерківської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області проведена документальна планова виїзна перевірка щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 18.09.2013 по 31.12.2015.

За результатами перевірки складено акт від 30.08.2016 №783/13-03//174, згідно висновків якого встановлено порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог податкового законодавства, а саме:

- п.п.181.1 ст. 181 Податкового кодексу України в частині вимог виконання даного пункту щодо обов`язкової реєстрації платником ПДВ;

- п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження відповідачем податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у сумі ПДВ 509704,86 грн., у тому числі за серпень 2014 року - 10886,30 грн.; вересень 2014 року - 18130,10 грн., жовтень 2014 року - 23706,34 грн., листопад 2014 року - 22759,20 грн., грудень 2014 року - 32589,60 грн., січень 2015 року - 18778,10 грн., лютий 2015 року - 33761,40 грн., березень 2015 року - 26178,46 грн., квітень 2015 року - 30491,60 грн., травень 2015 року - 22563,00 грн., червень 2015 року - 26246,00 грн., липень 2015 року - 20756,70 грн., серпень 2015 року - 24276,72 грн., вересень 2015 року - 35628,98 грн., жовтень 2015 року - 35994,46 грн., листопад 2015 року - 56545,54 грн., грудень 2015 року - 70412,36 грн.;

- п.п.120.1 ст. 120, Податкового кодексу України відносно терміну подання декларації з податку на додану вартість за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2014 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2015 року;

- п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", в результаті чого занижено єдиний соціальний внесок, занижено нарахування єдиного соціального внеску на загальну суму 24586,76 грн., у тому числі за 2014 рік на суму 12470,42 грн., за 2015 рік на суму 12116,34 грн.

На підставі висновків акту перевірки від 30.08.2016 Білоцерківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області винесено податкове повідомлення-рішення від 19.09.2016 №/321, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 640021,08 грн., з яких 509704,86 грн. за податковими зобов`язаннями, 130316,33 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Вважаючи, що вказане податкове повідомлення-рішення прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, відповідач оскаржив його в судовому порядку.

Так, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 у справі №810/3212/17 відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2019 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 - без змін.

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з порушенням відповідачем граничних строків сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість, визначених в податковому повідомленні-рішенні від 19.09.2016 №/321, контролюючим органом здійснено нарахування пені у розмірі 546309,48 грн.

Відповідно до зворотного боку інтегрованої картки ОСОБА_1 сума податкового боргу відповідача була частково погашена за рахунок переплати в розмірі 812,71 грн.

Оскільки сума заборгованості в установлений законом строк відповідачем не сплачена, Головним управлінням ДФС у Київській області на адресу відповідача надіслано податкову вимогу від 01.08.2019 №182368-55 на суму 1185519,62 грн.

Враховуючи те, що податковий обов`язок щодо сплати суми грошового зобов`язання у встановлені законодавством строки відповідачем не виконано, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлює, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.п.14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з п.п.14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

У відповідності до п. 15.1 ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

При цьому, як визначено п. 37.3 ст. 37 ПК України, підставами для припинення податкового обов`язку, крім його виконання, є: ліквідація юридичної особи; смерть фізичної особи, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою; втрата особою ознак платника податку, які визначені цим Кодексом; скасування податкового обов`язку у передбачений законодавством спосіб.

В силу положень абз. 2 п. 97.3 ст. 97 ПК України у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрації у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності), погашення грошових зобов`язань та/або податкового боргу здійснюється за рахунок майна зазначеної особи.

При цьому, п.п.97.4.3 п. 97.4 ст. 97 ПК України визначено, що особою, відповідальною за погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу платника податків, є: стосовно фізичної особи-підприємця або фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, - така фізична особа.

Таким чином, припинення підприємницької діяльності фізичної особи не є підставою для припинення податкового обов`язку такої особи, а відповідальною за погашення податкового боргу є відповідна фізична особа.

Згідно з п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до п. 31.1 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

У пункті 54.5 статті 54 ПК України зазначено, що якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п. 56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з п. 56.2 ст. 56 ПК України у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Відповідно до п. 56.15 ст. 56 ПК України скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Відповідно до п.п.56.17.5 п. 56.17 ст. 56 ПК України день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Системний аналіз зазначених норм закону, у тому числі норма про те, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили, свідчить, що у разі якщо платник податків звертається до суду з позовом щодо оскарження податкового повідомлення-рішення, то визначені в такому податковому повідомленні-рішення грошові зобов`язання вважаються узгодженими в день набрання законної сили судовим рішенням, якщо останнє ухвалено не на користь платника податків.

Згідно з вимогами п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 скористалась правом оскарження податкового повідомлення-рішення від 19.09.2016 №/321 в судовому порядку.

Так, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 в адміністративній справі №810/3212/17 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.09.2016 №/321 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2019 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 - без змін.

Отже, рішення Київського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 в адміністративній справі №810/3212/17 є таким, що набрало законної сили 10.07.2019.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені зазначеними вище судовими рішеннями, при розгляді цієї справи не доказуються.

Отже, з наведеного слідує, що сума грошового зобов`язання, визначеного на підставі податкового повідомлення-рішення від 19.09.2016 №/321 на загальну суму 640021,08 грн., набула статусу податкового боргу з 10.07.2019.

Відповідно до п.п.129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Згідно з п.п.14.1.162 п. 14.1 ст. 14 ПК України пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

За змістом п. 129.4 ст. 129 ПК України пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Відповідно до розділу 7 Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422, нарахування пені розпочинається: після закінчення строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня: 1) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного Податковим кодексом України; 2) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно з Податковим кодексом України; у день настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що у даному випадку нарахування пені мало бути розпочато у день настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом, у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з порушенням відповідачем граничних строків сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість, визначених в податковому повідомленні-рішенні від 19.09.2016 №/321, контролюючим органом здійснено нарахування пені у розмірі 546309,48 грн., яка станом на момент розгляду справи не сплачена відповідачем.

Нарахування пені у вказаному вище розмірі підтверджується даними інтегрованої картки ОСОБА_1 , з якої вбачається на підставі чого нарахована пеня та за який період.

Водночас, будь-яких доказів щодо неправомірності нарахування пені у вказаному вище розмірі відповідач суду не надав.

Як було встановлено судом, відповідно до зворотного боку інтегрованої картки ОСОБА_1 сума податкового боргу відповідача була частково погашена за рахунок переплати в розмірі 812,71 грн.

Відтак, загальна сума заборгованості відповідача перед бюджетом становить 1185517,85 грн. (640021,08 грн. + 546309,48 грн. - 812,71 грн. = 1185517,85 грн.).

Таким чином, заборгованість відповідача зі сплати зазначених грошових зобов`язань за податковим повідомленням-рішенням та нарахованою пенею на загальну суму 1185517,85 грн. відповідає ознакам, визначеним п.п.14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, відповідно до якого податковим боргом визнається сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Положенням абз. 1 п. 58.3 ст. 58 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Матеріали справи свідчать, що контролюючим органом було виставлено відповідачу податкову вимогу форми "Ф" від 01.08.2019 №182368-55 на суму 1185519,62 грн.

Судом встановлено, що податкова вимога від 01.08.2019 №182368-55 була надіслана на адресу відповідача. Однак поштове відправлення повернулось на адресу контролюючого органу з довідкою поштового відділення "за закінченням встановленого строку зберігання".

Отже, враховуючи вимоги п. 58.3 ст. 58 ПК України, вказана податкова вимога вважається врученою відповідачу.

Проте, доказів оскарження податкової вимоги чи погашення податкового боргу за визначеними податковими зобов`язаннями відповідач не надав.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що у відповідача наявний податковий борг у розмірі 1185517,85 грн.

Відповідно до п. 87.2 ст. 87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Згідно з п. 87.11 ст. 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

На підставі викладеного, суд вбачає наявність передбачених чинним законодавством обставин для стягнення з відповідача податкового боргу в розмірі 1185517,85 грн.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідачем суду не надано.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги ту обставину, що суму заборгованості до державного бюджету у розмірі 1185517,85 грн. відповідач у встановлені законодавством строки не сплатив; наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується доказами, що містяться у матеріалах справи; доказів погашення відповідачем зазначеної заборгованості на день прийняття рішення не надано, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) податковий борг у сумі 1185517 (один мільйон сто вісімдесят п`ять тисяч п`ятсот сімнадцять) грн. 85 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Згідно пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України процесуальні строки, визначені для порядку оскарження рішення, продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя Балаклицький А. І.