Справа № 161/16572/16-а
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2020-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 рокуЛьвівСправа № 161/16572/16-а пров. № 857/Н-30/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Запотічного І.І.,

з участю секретаря судового засідання - Хомича О.Р.,

а також сторін (їх представників):

від позивача не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Луцького міськрайонного суду Волинської обл. від 10.01.2017р. та постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2017р. в справі за позовом ОСОБА_1 до Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської обл. про визнання відмови протиправною, зобов`язання провести перерахунок пенсії за вислугу років (судді суду апеляційної інстанції: ОСОБА_2 , Кушнерик М.П. та Мікула О.І.; час та місце ухвалення постанови апеляційного суду: 13.09.2017р. м.Львів; дата складання повного тексту постанови суду апеляційної інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

09.12.2016р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати відмову відповідача Луцького об`єднаного управління /ОУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України Волинської обл. у задоволенні заяви від 13.09.2016р. щодо перерахунку пенсії згідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» протиправною; зобов`язати пенсійний орган здійснити перерахунок та виплату йому пенсії з 01.09.2016р. на підставі довідки військової прокуратури Західного регіону України № 18/2-150 вих-16 від 12.09.2016р. та Закону України № 1789-ХІІ від 05.11.1991р. «Про прокуратуру», виходячи з розрахунку 90 відсотків від розміру грошового забезпечення визначеного у довідці, з врахуванням виплачених сум; стягнути з відповідача витрати на оплату судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. (а.с.1-4).

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської обл. від 10.01.2017р. заявлений позов задоволено; визнано протиправними дії відповідача Луцького ОУПФ України Волинської обл. щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки військової прокуратури Західного регіону України № 18/2-150 вих-16 від 12.09.2016р.; зобов`язано пенсійний орган здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 03.08.2016р., з розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати на підставі довідки військової прокуратури Західного регіону України № 18/2-150 вих-16 від 12.09.2016р., з урахуванням виплачених сум (а.с.15-16).

Відповідно до постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2017р. апеляційну скаргу Луцького ОУПФ України Волинської обл. задоволено; постанову Луцького міськрайонного суду Волинської обл. від 10.01.2017р. у справі № 161/16572/16-а скасовано, прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову (а.с.55-57).

Згідно постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02.05.2018р. касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2017р. - без змін (а.с.86-88).

11.01.2020р. до суду апеляційної інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Луцького міськрайонного суду Волинської обл. від 10.01.2017р. та постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2017р. у справі № 161/16572/16-а, в якій останній просить постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2017р. скасувати, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення; постанову Луцького міськрайонного суду Волинської обл. від 10.01.2017р. змінити, абз.3 результативної частини викласти в наступній редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській обл. здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 13 грудня 2019 року, з розрахунку 90 % від суми заробітної плати на підставі довідки військової прокуратури Західного регіону України № 18/2-150вих16 від 12.09.2016р., з урахуванням виплачених сум».

Подану заяву обґрунтовує тим, що рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019р. по справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним), положення ч.20 ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру» (із змінами), яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначення пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів /КМ/ України (п.1 ч.5 ст.361 КАС України).

Враховуючи викладене, пенсійний орган зобов`язаний здійснити перерахунок його пенсії відповідно до ч.2 ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру» саме із 13.12.2019р.

Відповідачем Головним управлінням /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України у Волинській обл. скеровано до апеляційного суду відзив на заяву про перегляд судового рішення у зв`язку із виключними обставинами, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд апеляційної інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства, ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.130-132).

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.2 ст.313, ч.2 ст.368 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ухвали суду від 07.07.2020р. апеляційним судом допущено в порядку ст.52 КАС України заміну первісного відповідача Луцького ОУ ПФ України Волинської обл. його процесуальним правонаступником ГУ ПФ України у Волинській обл.

Розглядаючи заяву про перегляд постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2017р. за виключними обставинами, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Статтею 86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру» передбачено пенсійне забезпечення працівників прокуратури.

Як встановлено під час судового розгляду, починаючи з 21.10.2008р., позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в пенсійному органі та отримує відповідно до вимог ст.50-1 Закону України № 1789-VII від 05.11.1991р. «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час призначення пенсії) пенсію за вислугу років.

Станом на момент призначення пенсія позивача обчислена згідно довідки Волинського обласного військового комісаріату № 108 від 19.07.2010р., відповідно до якої розмір заробітної плати на посаді військового прокурора відділу станом на час звернення становив 29980 грн. 55 коп., виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, який враховується для призначення пенсій. Розмір пенсії з 21.10.2008р. склав 26982 грн. 50 коп. (29980,55 х 90%).

Відповідно до заяви від 24.02.2015р. позивачу проведено перерахунок по звільненню з 17.02.2015р.; розмір пенсії склав 27119 грн. 26 коп.

На виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.09.2016р. (виконавчий лист № 161/8174/16-а) позивачу проведено перерахунок пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90 % від суми місячної заробітної плати згідно довідки військової прокуратури Західного регіону України № 18/2-83 від 19.05.2016р. з 01.01.2016р., без обмеження максимального розміру, з урахуванням виплачених сум. Доплата до пенсії включена в жовтні 2016 року в основні відомості. Розмір пенсії після виконання рішення суду становив 31005 грн. (34450,00 х 90%) (а.с.6).

На підставі постанови КМ України № 1013 від 09.12.2015р. «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесенні змін до деяких нормативно-правових актів», з 01.12.2015р. підвищено заробітну плату працівникам органів прокуратури.

13.09.2016р. позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про проведення перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугу років, до якої долучив довідку військової прокуратури Західного регіону України № 18/2-150 вих-16 від 12.09.2016р. (а.с.5).

Листом № 231/П-01 від 27.09.2016р. пенсійний орган відмовив у проведенні перерахунку пенсії через відсутність правових підстав для такого, покликаючись на п.5 Прикінцевих положень Закону України № 213-VIII від 02.03.2015р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», згідно яких з 01.06.2015р. скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (а.с.6-7).

Законом України № 76-VIII від 28.12.2014р. «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» внесено зміни до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» та норму ч.18 цієї статті викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються КМ України».

15.07.2015р. набув чинності Закон України «Про прокуратуру», згідно Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення Закону України «Про прокуратуру», крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46 2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (13.09.2016р.) приписи ч.ч.13 та 18 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» втратили чинність.

Згідно з положеннями ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» (чинної на час виникнення спірних правовідносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються КМ України.

На час звернення позивача за перерахунком пенсії КМ України відповідний нормативно-правовий акт не був прийнятий.

Виносячи постанову від 13.09.2017р., Львівський апеляційний адміністративний суд виходив з того, що оскільки чинним законодавством скасовано право на перерахунок призначених пенсій прокурорів у зв`язку з підвищенням окладів з 01.12.2015р., а КМ України відповідно до ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку, жодних підстав для визнання протиправними дій (бездіяльності) пенсійного органу та проведення перерахунку призначеної пенсії не убачається.

Відповідно до ч.1 ст.361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за виключними обставинами.

Згідно з ч.5 ст.361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є:

1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане;

2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено судове рішення;

3) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.

Наведена норма процесуального закону встановлює вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за виключними обставинами з тим, щоб відповідно до принципу юридичної визначеності забезпечити стабільність судових рішень, але водночас надати можливість виправити судові рішення, неправосудність яких зазвичай обумовлена обставинами, незалежними від суду.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування цієї Конвенції, в рішенні від 28.11.1999р. у справі «Brumarescu v. Romania» наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.50, слід тлумачити в контексті Преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитись під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтись повторного розгляду та винесення нового рішення у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ryabykh v. Russia» від 24.07.2003р.).

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019р. по справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч.20 ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру», яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначення пенсій працівникам прокуратури визначаються КМ України (а.с.216-223).

Відповідно до резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України положення ч.20 ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру», визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Частиною 2 ст.152 Конституції України встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно з ст.91 Закону України № 2136-VIII 13.07.2017р. «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, положення ч.20 ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру», яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються КМ України, визнані неконституційними та втратили чинність з 13.12.2019р., тобто, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19), що також прямо встановлено згаданим рішенням.

В свою чергу, відповідно до ч.6 ст.361 КАС України при перегляді судового рішення за виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

За таких обставин, не заперечуючи право позивача на перерахунок пенсії, вказане рішення Конституційного Суду України не може бути застосовано до правовідносин з приводу перерахунку пенсії позивача за період з 01.01.2016р. до 13.12.2019р.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.11.2018р. у справі № 755/4893/18, від 23.01.2019р. у справі № 820/2462/17, від 15.05.2019р. у справі № 640/20317/16-а.

Отже, станом на день звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії від 13.09.2016р. останній діяв відповідно до вимог чинного законодавства, адже на момент вчинення таких дій норма ч.20 ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру», яка передбачала, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються КМ України, була чинною.

Оскільки предметом розгляду справи судом апеляційної інстанції були правовідносини, що існували до прийняття рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019р. у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19), а постанова апеляційного суду, яку позивач просить переглянути у зв`язку із виключними обставинами, не містила вимог зобов`язального характеру (не було зобов`язано відповідача вчинити дії, у тому числі нарахувати та виплатити, стягнути кошти), оскільки за наслідком апеляційного перегляду в позові позивача було відмовлено, тому є відсутньою передбачена п.1 ч.5 ст.361 КАС України підстава для перегляду рішення суду за виключними обставинами.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Отже, вимоги заяви про перегляд постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2017р. за виключними обставинами є безпідставними та необґрунтованими, а тому такі не підлягають до задоволення, з вищевикладених мотивів.

В частині заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Луцького міськрайонного суду Волинської обл. від 10.01.2017р., суд апеляційної інстанції зазначає про таке.

Відповідно до ч.1 ст.365 КАС України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення.

Звідси, заявником ОСОБА_1 помилково подано заяву про перегляд постанови Луцького міськрайонного суду Волинської обл. від 10.01.2017р. за виключними обставинами до апеляційного суду.

Згідно з ч.2 ст.167 КАС України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

З урахуванням викладеного, в апеляційного суду в силу наведених приписів процесуального закону немає повноважень щодо вирішення заяви ОСОБА_1 в частині вимог про перегляд постанови Луцького міськрайонного суду Волинської обл. від 10.01.2017р., а тому така підлягає поверненню заявнику без розгляду.

За таких обставин колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 в частині вимог про перегляд постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2017р. у зв`язку із виключними обставинами не підлягає до задоволення, в решті вимог таку заяву слід повернути заявнику без розгляду.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.310, ч.2 ст.313, ст.ст.321, 329, п.1 ч.5 ст.361, п.1 ч.4 ст.368, ст.369 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 в частині перегляду постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2017р. за виключними обставинами,- відмовити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2017р., прийняту за результатами розгляду апеляційної скарги Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської обл. на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської обл. від 10.01.2017р. в справі за позовом ОСОБА_1 до Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської обл. про визнання відмови протиправною, зобов`язання провести перерахунок пенсії за вислугу років, - залишити в силі.

Заяву ОСОБА_1 в частині перегляду постанови Луцького міськрайонного суду Волинської обл. від 10.01.2017р. за виключними обставинами, - повернути заявнику без розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
І. І. Запотічний
Дата складення повного тексту судового рішення: 09.07.2020р.