Справа № 440/2391/20
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/2391/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Бойка С.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного підприємства "Білоцерківська агропромислова група" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

В С Т А Н О В И В:

12 травня 2020 року Полтавське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Приватного підприємства "Білоцерківська агропромислова група" про стягнення адміністративно-господарських санкцій в сумі 1163253,13 грн та пені у розмірі 7677,56 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем у 2019 році не виконано нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, внаслідок чого Фондом соціального захисту інвалідів до Приватного підприємства "Білоцерківська агропромислова група" застосовано адміністративно-господарські санкції в розмірі 1163253,13 грн. У зв`язку з несплатою відповідачем зазначеної суми у строк, передбачений Законом України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", позивачем нараховано пеню в розмірі 7677,56 грн. Несплата вищевказаних сум стала підставою для звернення позивача до суду з вимогою про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені з підприємства.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи.

12 червня 2020 року до суду надійшов відзив, у якому Приватне підприємство "Білоцерківська агропромислова група" вказує, що зобов`язання виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю в 2019 році господарством виконано. Звіти про наявність вільних робочих місць у 2019 році до Великобагачанської філії Полтавського обласного центру зайнятості направлялись щомісяця. Крім того протягом 2019 року підприємством працевлаштовано трьох осіб з інвалідністю. Отже, порушення вимог статей 18, 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" підприємство не допускало, що виключає підстави для застосування до нього адміністративно-господарських санкцій та пені.

23 червня 2020 року судом отримано відповідь на відзив, у якій позивач наполягав на наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, зазначаючи, що доводи, викладені у відзиві не спростовують обв`язку з працевлаштування осіб з інвалідністю, зі сплати адміністративно-господарських санкцій та пені.

24 червня 2020 року відповідачем до суду подано заперечення у яких вказана, що позивачем не наведено жодного факту не виконання підприємством вимог чинного законодавства щодо створення робочих місць та працевлаштування інвалідів. Стверджував, що позивач ігнорує факт створення відповідачем робочих місць та працевлаштування на них інвалідів.

Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.

Дослідивши матеріали позовної заяви, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Приватне підприємство "Білоцерківська агропромислова група" () перебуває на обліку в Полтавському обласному відділенні фонду соціального захисту інвалідів, як підприємство, яке в своїй діяльності використовує найману працю.

Згідно відомостей, зазначених у Звіті, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) у 2019 році становила 553 особи, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (осіб) - 9 осіб, кількість інвалідів-штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (осіб) - 22 особи.

Разом з тим, частиною першою статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Таким чином, кількість осіб з інвалідністю-штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" у Приватному підприємстві "Білоцерківська агропромислова група" становить 22 особи.

За недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю позивачем нараховано Приватного підприємства "Білоцерківська агропромислова група" адміністративно-господарські санкції у розмірі 1163253,13 грн (за 13 осіб) та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 7677,56 грн.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Частиною другою зазначеної статті передбачено, що порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Згідно з частинами першою та другою статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

В силу приписів частини третьої статті 217 Господарського кодексу України крім зазначених у частині другій цієї статті господарських санкцій, до суб`єктів господарювання за порушення ними правил здійснення господарської діяльності застосовуються адміністративно-господарські санкції.

Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин, а адміністративно-господарські санкції - уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування (частина четверта статті 217 Господарського кодексу України).

Відповідно до частин першої та другої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Аналіз вищевикладеного дає підстави стверджувати, що адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця, передбачені Законом України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв`язку зі скоєнням правопорушення, і підлягають застосуванню у разі, якщо суб`єкт господарювання не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Частиною третьою статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

За правилами частини першої статті 18 цього Закону забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою.

З наведених положень статей 18, 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" вбачається, що підприємства здійснюють самостійно працевлаштування інвалідів, але виходячи з вимог статті 18 вказаного Закону.

Відтак, чинне законодавство не передбачає обов`язку підприємства самостійно здійснювати пошук осіб з інвалідністю для залучення їх до працевлаштування.

Частиною третьою статті 18 Закону визначено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На виконання п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону № 5067-VI наказом Міністерства соціальної політики України № 316 від 31.05.2013 року затверджено Порядок подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" (далі Порядок № 316). В контексті прийнятого Закону № 5067-VI та затвердженого Порядку № 316 на роботодавців покладено обов`язок подавати до відповідного центру зайнятості звітність форми № 3-ПН за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через 3 робочі дні з дати відкриття вакансії.

Суд звертає увагу, що періодичність подачі звітності за формою №3-ПН законодавством не встановлено, а передбачено, що така звітність подається не пізніше 3 робочих днів з дати відкриття вакансії, тобто передбачено одноразове інформування про кожну вакансію. Тому, якщо роботодавець одноразово подав звітність форми №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" у строк не пізніше 3 робочих днів з дати відкриття вакансії, він виконав обов`язок щодо звітування своєчасно та в повному обсязі. Це означає, що в такому випадку учасник господарських відносин вжив один із залежних від нього, передбачений законодавством, захід для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто дію для недопущення господарського правопорушення.

З огляду на вищезазначене, звітність за формою 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" є актом інформування органів працевлаштування про створені на підприємстві робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю і, водночас, запитом про направлення таких осіб на підприємство для працевлаштування.

Судом встановлено, що наказом від 01.01.2019 №1 у січні 2019 року ПП "Білоцерківська агропромислова група" створено 14 робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, а саме 8 посад виробника сиру 2 розряду, 3 посади укладальник-пакувальник, 2 посади маслороба 2 розрядку, одну одиницю комірника.

Крім того, наказом від 01.02.2019 №16/1 на ПП "Білоцерківська агропромислова група" додатково створено ще два місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, а саме: водіїв автотранспортних засобів, а наказом від 27.02.2019 №45/1 на підприємстві створено, ще три робочі місця для працевлаштуванню осіб з інвалідністю добавлено 2 штатні одиниці маслоробів 2 розряду та 1 штатну одиницю укладальника-пакувальника.

Про створення нових вакансій відповідач інформував Великобагачанську районну філію Полтавського обласного центру зайнятості у строк 3-х робочих днів з дати відкриття вакансії, на підтвердження чого надав суду звіти форми 3-ПН з коментарями до даних про вакансії, а отже він виконав обов`язок щодо звітування своєчасно та в повному обсязі.

Крім того, зі змісту листа Великобагачанської районної філії Полтавського обласного центру зайнятості від 03.06.2020 №16/25/94-20, судом встановлено, що ПП "Білоцерківська агропромислова група" починаючи з січня 2019 року по грудень 2019 року подавало до Великобагачанської районної філії Полтавського обласного центру звітність за формою 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" із зазначенням вакансій для осіб з інвалідністю за посадами: виробник сиру, укладальник-пакувальник, маслороб, комірник та водій автотранспортних засобів.

Із вказаного листа Великобагачанської районної філії Полтавського обласного центру зайнятості встановлено, що в 2019 році філією видано 2 направлення для працевлаштування осіб з інвалідністю в ПП "Білоцерківська агропромислова група", обидві дві особи були працевлаштовані на підприємстві. На підтвердження працевлаштування осіб з інвалідністю направлених до відповідача центром зайнятості, підприємством суду надано накази про прийняття на роботу №313 к/тр від 30.08.2019 та №400 к/тр від 25.11.2019, згідно яких ОСОБА_1 прийнято на посаду виробника сиру 2 розряду, а ОСОБА_2 прийнято на посаду оператора комп`ютерного набору. Згідно довідки до акту огляду МСЕК серія АВ №0024646 ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності, а відповідно до довідки МСЕК серія 7-66 ТЕ ОСОБА_2 встановлено другу групу інвалідності.

В ході розгляду справи судом встановлено, що в 2019 році відповідачем працевлаштовано на посаду виробника сиру 2 розряду ОСОБА_3 (наказ про прийняття на роботу №131 к/тр від 01.02.2019), якій згідно довідки до акту огляду МСЕК серія АВ №0558928 встановлено третю групу інвалідності, а на посаду водія автотранспортних засобів працевлаштовано ОСОБА_4 (наказ №330 к/тр від 11.09.2019), якому згідно довідки до акту огляду МСЕК серія АВ №0020630 встановлено третю групу інвалідності.

Таким чином, упродовж 2019 року Великобагачанська районна філія Полтавського обласного центру зайнятості була проінформована про наявність у відповідача вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю та направляла відповідних осіб для їх працевлаштування, крім того відповідачем самостійно вчинялися дії спрямовані на пошук та працевлаштування осіб з інвалідністю.

Оскільки, відповідачем вжито необхідні заходи для працевлаштування інвалідів у 2019 році, то позовні вимоги про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Підстави для розподілу судового збору відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного підприємства "Білоцерківська агропромислова група" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням положень пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.С. Бойко