Справа № 295/4155/20
Суддя: Семенцова Л. М.
Дата ухвалення: 2020-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №295/4155/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2020 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду міста Житомира Семенцова Л.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Київської митниці Держмитслужби від 19.03.2020 року в справі про порушення митних правил № 0273/10000/20, якою його визнано винним в порушенні митних правил за ч. 4 ст. 481 МК України та накладено штраф у розмірі 34000,00 грн. Також просить поновити строк звернення до суду з позовом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржуваною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 481 МК України, оскільки, як зазначено в постанові, станом на 12.02.2020 року ним не вивезено за межі митної території України товар, який тимчасово під зобов`язання про зворотне вивезення у строк до 25.12.2019 року приватним підприємством «ПРОГРЕС-БУД» в особі керівника Парфенюка Дмитра Дмитровича ввезено на митну територію України з Республіки Литви на підставі договору про спільну діяльність № 1/18 від 01.11.2018 року, чим перевищено строк тимчасового вивезення товару за межі митної території України більш ніж на двадцять діб. Вважає, що в його діях відсутня подія та склад вказавного правопорушення, так як на час ввезення ПП «ПРОГРЕС-БУД» на митну територію України товару діяла стара редакція ст. 481 МК України, яка складалася із трьох частин, а редакція цієї статті, що містить шість частин, набула чинності 22.08.2019 року. Оскільки ч. 4 ст. 481 МК України встановлює відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення товарів, крім транспортних засобів особистого користування, на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів, крім транспортних засобів особистого користування, за межі митної території України більше ніж на двадцять діб, то дана норма не має зворотної дії в часі. Тому період часу з 28.12.2018 року, що мав місце до вступу в дію ч. 4 ст. 481 МК України, не повинен братися до уваги при обрахунку сукупного строку, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за вказаною нормою закону. Беручи до уваги те, що ч. 4 ст. 481 МК України набула чинності 22.08.2019 року, вважає, що не міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, так як згідно до ст. 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 КУпАП облік сукупного терміну тимчасового ввезення терміном до 1 року, наявність якої передбачена диспозицією ч. 4 ст. 481 МК України, починається з моменту введення в дію ч. 4 ст. 481 МК України.

Від відповідача надійшов до суду відзив на позовну заяву з викладеними у ньому запереченнями, згядно яких 28.12.2018 року відділом митного оформлення № 1 митного посту «Житомир-центральний» Житомирської митниці ДФС (на даний час - відділ митного оформлення № 1 митного поста «Житомир» Київської митниці Держмитслужби) в митному режимі «тимчасове ввезення» оформлено митну декларацію № UА101070/2018/050273, згідно якої «ПРОГРЕС-БУД» 10031, м. Житомир, вул. Крошенська, буд. 4, кв. 41, обліковий № UА3, ідентифікаційний код (код ЄДРПОУ) 32805423, в особі керівника Парфенюка Дмитра Дмитровича, на підставі договору від 01.11.2018 року № 1/18, укладеного з UАВ «Меdіепоs kоmегсijоs gruре», тимчасово з Республіки Литви ввезено на митну територію України під зобов`язання про зворотне вивезення у строк до 25.12.2019 товар: самодвижуча під`ємна платформа GENIE Z-45/25 DС, рік випуску: 1999, система кондиціювання повітря INTERСLISA, 8.7 кВ, роликовий конвеєр, 2 рівня, гідравлічний агрегат, гідравлічний привід для обладнання, 3 шт., пилоуловлювачі: мобільний 1-Ваg Ехtraсtіоп System, на роликах, система РІЕРЕR КР140 пиловидалення, номер виробника 940 75, АLUР компресор 8еІ, 3.14 мЗ / хв., 22 кВт, 10 бар, DІЕТZ деаератори, призначені для видалення повітря в рідині, 2 шт. Товар на митну територію України ввезено через зону діяльності Львівської митниці ДФС 23.12.2018 року згідно попереднього документу UА101000/2018/915239 від 21.12.2018 року. Зобов`язання щодо тимчасового ввезення вказаного товару відповідно до проформи-інвойсу від 18.12.2018 року № 001/18, договору про спільну діяльність від 01.11.2018 року № 1/18, митної декларації від 28.12.2018 року № UА101070/2018/050273 та право використання митного режиму тимчасового ввезення даного товару закріплено за вказаним приватним підприємством «ПРОГРЕС-БУД» в особі його керівника ОСОБА_2 Д.Д., який у своєму поясненні не заперечував факту ввезення 23.12.2018 року перерахованого товару в митному режимі «тимчасове ввезення» згідно митної декларації № UА101070/2018/050273 та те, що ним порушено строк вивезення товару за межі митної території України, причинами чого, з його, була його завантаженість. Станом на 12.02.2020 року товар за межі митної території України не вивезено, відповідно позивачем перевищено строк тимчасового вивезення перерахованого вище товару за межі митної території України більше ніж на двадцять діб. 12.02.2020 року ним подано заяву про продовження строку тимчасового ввезення даного товару. Обставин, передбачених ст. 460 МК України, які виключають відповідальність за ст. 481 МК України, при складанні даного протоколу про порушення митних правил не встановлено. Таким чином, в діях позивача наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 481 МК України.

Також, як зазначено у відзиві на позовну заяву, в своєму позові позивач не заперечує факту порушення митних правил, але вважає, що на момент набуття чинності ч. 4 ст. 481 МК України він не набув зобов`язання за митною декларацією № UА 101000/2018/915239 від 21.12.2018 року, а відповідно не може нести відповідальність за вказаною статтею. Проте зобов`язання щодо вивезення транспортного засобу позивачем було надано 28.12.2018 року відповідно до митної декларації № UIА101070/2018/050273 до 25.12.2019 року, таким чином початком вчинення правопорушення є наступна дата, за якою був вичерпаний термін виконання зобов`язання - 26.12.2019 року, та враховуючи факт тривалості правопорушення (ст. 467 МК України), виявлено 12.02.2020 року. Таким чином правопорушення могло бути вчинено виключно після 25.12.2019 року, тобто на час дії положень Закону України від 08.11.2018 року № 2612-VІІІ «Про внесення змін до Митного кодексу України» та дії ч. 4 ст. 481 Митного кодексу України, а відповідно митний орган в повному обсязі дотримався в тому числі і приписів за рішенням Конституційного суду України № 1 -рп/99 від 09.02.1999 року - оскільки до факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Так як порушення митних правил було вчинено позивачем саме після набуття в повному обсязі чинності Закону України від 08.11.2018 року № 2612-VІІІ «Про внесення змін до Митного кодексу України» (22.08.2019 року) та дії ч. 4 ст. 481 МК України, митний орган вірно застосував до позивача положення ч. 4 ст. 481 МК України, і принцип зворотної дії закону в часі не порушив, оскільки порушення було вчинено на час дії вказаного вище закону.

Позивач направив до суду відповідь на відзив, зазначивши, що оскільки ч. 4 ст. 481 МК України встановлює відповідальність, то дана норма не має зворотної дії в часі. Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 8 КУпАП, ч. 3 ст. 3 МК України, рішення Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 09.02.1999 року облік сукупного терміну тимчасового ввезення терміном до 1 року, наявність якого передбачена диспозицією ч. 4 ст. 481 МК України, починається з моменту введення в дію статті ч. 4 ст. 481 МК України, тобто коли в Митному кодексі було встановлено (визначено) відповідне порушення. Тому період часу з 28.12.2018 року, що мав місце до вступу в дію ч. 4 ст. 481 МК України, не повинен братися до уваги при обрахунку сукупного строку, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за вказаною нормою закону.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до ст. 108 МК України строк тимчасового ввезення товарів встановлюється митним органом у кожному конкретному випадку, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення. З урахуванням мети ввезення товарів та/або транспортних засобів комерційного призначення, особливостей транспортних операцій та інших обставин попередньо встановлений строк тимчасового ввезення товарів відповідно до частини першої цієї статті та/або транспортних засобів комерційного призначення відповідно до частини другої цієї статті за письмовою заявою власника цих товарів, транспортних засобів комерційного призначення або уповноваженої ним особи може бути продовжений відповідним митним органом. У разі відмови у продовженні строку тимчасового ввезення митний орган зобов`язаний невідкладно письмово або в електронній формі повідомити особі, яка звернулася із заявою про продовження строку тимчасового ввезення, про причини та підстави такої відмови.

Статтею 111 МК України визначено, що іноземні товари, поміщені у митний режим тимчасового ввезення, зберігають статус іноземних товарів.

Згідно ст. 112 МК України митний режим тимчасового ввезення завершується шляхом реекспорту товарів, поміщених у цей митний режим, або шляхом поміщення їх в інший митний режим, що допускається Митним кодексом України, а також у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті, відповідно до якої митний режим тимчасового ввезення припиняється митним органом у разі конфіскації товарів, їх повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Положення частини першої ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 481 МК Україн передбачено адміністративну відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення або строку тимчасового вивезення товарів чи втрата транспортних засобів.

За частиною 4 ст. 481 МК України (у редакції статті, яка набрала чинності 22.08.2019 року) перевищення строку тимчасового ввезення товарів, крім транспортних засобів особистого користування, на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів, крім транспортних засобів особистого користування, за межі митної території України більше ніж на двадцять діб тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ст. 460 МК України визначено, що вчинення порушення митних правил, передбачених, в тому числі ст. 481 МК України, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої Митним кодексом України.

Судом встановлено, що 28.12.2018 року відділом митного оформлення № 1 митного посту «Житомир-центральний» Житомирської митниці ДФС (на даний час - відділ митного оформлення № 1 митного поста «Житомир» Київської митниці Держмитслужби) в митному режимі «тимчасове ввезення» оформлено митну декларацію № UА101070/2018/050273, згідно якої «ПРОГРЕС-БУД» 10031, м. Житомир, вул. Крошенська, буд. 4, кв. 41, обліковий № UА3, ідентифікаційний код (код ЄДРПОУ) 32805423, в особі керівника Парфенюка Дмитра Дмитровича, на підставі договору від 01.11.2018 року № 1/18, укладеного з UАВ «Меdіепоs kоmегсijоs gruре», тимчасово з Республіки Литви ввезено на митну територію України під зобов`язання про зворотне вивезення у строк до 25.12.2019 року товар: самодвижуча під`ємна платформа GENIE Z-45/25 DС, рік випуску: 1999, система кондиціювання повітря INTERСLISA, 8.7 кВ, роликовий конвеєр, 2 рівня, гідравлічний агрегат, гідравлічний привід для обладнання, 3 шт., пилоуловлювачі: мобільний 1-Ваg Ехtraсtіоп System, на роликах, система РІЕРЕR КР140 пиловидалення, номер виробника 940 75, АLUР компресор 8еІ, 3.14 мЗ / хв., 22 кВт, 10 бар, DІЕТZ деаератори, призначені для видалення повітря в рідині, 2 шт. Товар на митну територію України ввезено через зону діяльності Львівської митниці ДФС 23.12.2018 року згідно попереднього документу UА101000/2018/915239 від 21.12.2018 року. Зобов`язання щодо тимчасового ввезення вказаного товару відповідно до проформи-інвойсу від 18.12.2018 року № 001/18, договору про спільну діяльність від 01.11.2018 року № 1/18, митної декларації від 28.12.2018 року № UА101070/2018/050273 та право використання митного режиму тимчасового ввезення даного товару закріплено за вказаним приватним підприємством «ПРОГРЕС-БУД» в особі його керівника ОСОБА_1 . Станом на 12.02.2020 року товар за межі митної території України вивезено не було.

12.02.2020 року головним державним інспектором ВМО № 1 митного посту «Житомир» Київської митниці Держмитслужби Рафальським О.М. складено протокол про порушення митних правил № 0273/10000/20 відносно позивача за не вивезення за межі митної території України станом на 12.02.2020 року зазначених товарів, а саме перевищення строку тимчасового ввезення цих товарів за межі митної території України строком на сорок дев`ять діб, що становить понад двадцять діб, тобто за ознаками порушення митних правил, передбаченого ч. 4 ст. 481 МК України.

Постановою виконуючого обов`язки начальника Київської митниці Держмитслужби Борисенка А.В. в справі про порушення митних правил № 0273/10000/20 від 19.03.2020 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ч. 4 ст. 481 МК України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн.

Як визначено ч. ч. 1, 3 ст. 3 МК України, при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України. Норми законів України, які пом`якшують або скасовують відповідальність особи за порушення митних правил, передбачені цим Кодексом, мають зворотну дію в часі, тобто їх норми поширюються і на правопорушення, вчинені до прийняття цих законів. Норми законів України, які встановлюють або посилюють відповідальність за такі правопорушення, зворотної дії в часі не мають.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09.02.1999 року № 1-рп/99 визначено, що «за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.»

25.11.2018 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» від 08.11.2018 року (надалі Закон № 2612-VIII), який прийнято з метою врегулювання питання ввезення транспортних засобів на митну територію України, забезпечення дієвого контролю за переміщенням, цільовим використанням транспортних засобів, поміщених в митний режим транзиту чи тимчасового ввезення, посилення відповідальності громадян за порушення митних правил. Законом України № 2725-VІІІ від 16.05.2019 року строк набрання чинності таих змін збільшено зі 180 до 270 днів, через що редакція ч. 4 ст. 481 МК України набула чинності 22.08.2019 року.

Зобов`язання щодо вивезення транспортного засобу позивачем було надано 28.12.2018 року згідно митної декларації № UА101070/2018/050273 до 25.12.2019 року, отже наступний день є початком вчинення позивачем триваючого правопорушення, яке було виявлено 12.02.2020 року та цього ж дня складено протокол про порушення митних правил. Оскільки вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 481 МК України, відбулося після набрання чинності 22.08.2019 року Законом України № 2612-VIII, то відповідачем було правильно застосовано положення ч. 4 ст. 481 МК України в редакції, чинній на час вчинення позивачем цього правопорушення, що відповідає змісту рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № 1-рп/99, у зв`язку з чим суд погоджується з позицією сторони відповідача стосовно того, що в даному випадку принципу зворотної дії закону в часі не було порушено при притягненні позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Статтею 489 МК України визначено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку Київською митницею ДФС, як суб`єктом владних повноважень, законно та обґрунтовано винесено оскаржувану постанову відповідно до норм чинного законодавства. Враховуючи викладене, судом не вбачається підстав для скасування постанови в справі про порушення митних правил № 0273/10000/20 від 19.03.2020 року, згідно якої позивача визнано винним у порушенні митних правил, передбачених ч. 4 ст. 481 МК України, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Строк звернення до суду з даним позовом позивачем не пропущено, так як він був поданий у десятиденний строк із дня отримання оскаржуваного ним рішення суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст. ст. 19, 58 Конституції України, ст. ст. 3, 103, 108, 111, 112, 458, 460, 481 МК України, Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» від 08.11.2018 року № 2612-VIII, Законом України № 2725-VІІІ від 16.05.2019 року, ст. ст. 5, 6, 72-77, 90, 242-246, 268-272, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Богунський районний суд міста Житомира до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз`яснити, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки на апеляційне оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Відповідач: Київська митниця Держмитслужби (адреса: 03124, м. Київ, вул. Вацлава Гавела, 8-А, ).

Суддя Л.М. Семенцова