Справа № 240/7881/20
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
06 липня 2020 року м. Житомир справа № 240/7881/20
категорія 112030500
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Попової О. Г.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Коростишівської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання незаконними та протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Управління праці та соціального захисту населення Коростишівської районної державної адміністрації Житомирської області, в якому просить:
- визнати незаконним та протиправним дії Управління праці та соціального захисту населення Коростишівської районної державної адміністрації щодо відмови позивачу у видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок другої групи;
- зобов"язати Управління праці та соціального захисту населення Коростишівської районної державної адміністрації видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Харитонівка, Коростишівського району, Житомисрької області посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни другої групи, з часу його звернення - з 23.03.2020 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що проходив військову службу в Збройних силах України, де отримав травму у вигляді пошкодження діаграми вираженої плевральної шварти, правий купол легені в подвіжності обмежень, внаслідок чого був звільнений в запас по хворобі. Згідно історії хвороби його захворювання пов`язано з проходженням військової служби, але не при виконанні службових обов`язків, з чим він не погоджується. З метою отримання посвідчення особи з інвалідністю внаслідок другої групи у березні 2020 року звернувся до управління праці та соціального захисту населення Коростишівської районної державної адміністрації із заявою, однак відповідач йому відмовив у видачі. Позивач з такою відмовою не погоджується, оскільки захворювання отримав під час проходження військової служби саме під час виконання службових обов`язків.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
25.06.2020 року до суду від Управління праці та соціального захисту населення Коростишівської районної державної адміністрації Житомирської області надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначає, у довідці МСЕК № 109143 Серія 12ААБ від 11.05.2018 року група інвалідності 2, інвалідність встановлена безтермінова, причина інвалідності - захворювання отриманого в період проходження військової служби. На думку відповідача, позивач не підпадаєте під дію жодного пункту статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Із змінами), так як у позивача відповідно до довідки МСЕК причина інвалідності - захворювання отримане в період проходження військової служби, тобто позивач у період проходження військової служби захворів на туберкульоз, до наявних документів це захворювання ніяк не пов`язане обов`язків військової служби.
Відповідно до наказу Житомирського окружного адміністративного суду № 01-50-в від 03 червня 2020 року в період часу з 08.06.2020 по 30.06.2020 року включно суддя Попова О.Г. перебувала у відпустці.
У відповідності до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч.5ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.
ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Коростишівської районної державної адміністрації Житомирської області із заявою від 23.03.2020 року, відповідно до змісту якого просив, у посилаючись на ст.7 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» видати йому посвідчення, як особі, яка належить до осіб з інвалідністю внаслідок війни, другої групи, оскільки захворення одержано під час виконання обов"язків військової служби (службових оюов"язків).
Однак, як зазначає позивач в позовній заяві, Управління праці та соціального захисту населення Коростишівської районної державної адміністрації Житомирської області відповіді, на час звернення до суду з даним позовом, не надало.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначаються Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон №3551-XII).
Відповідно до статті 1 Закону №3551-XII вказаний Закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров`я та активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.
Статтею 4 Закону №3551-XII передбачено, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.
Статтею 7 Закону №3551-XII визначено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.
Правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни врегульовані Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 (далі - Положення № 302).
Згідно з пунктом 2 Положення № 302, посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації.
Пунктом 3 Положення № 302 передбачено, що відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни. Інвалідам війни (стаття 7 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення інваліда війни" та нагрудний знак "Ветеран війни інвалід".
Абзацом 2 пункту 7 Положення № 302 встановлено, що "Посвідчення інваліда війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім`ї загиблого" видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.
Відповідно до пункту 10 Положення № 302 "Посвідчення інваліда війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.
Також суд звертає увагу на обставину, що до 14.01.2009 Положення № 302 містило вимогу (пункт 12 Положення) про те, що посвідчення, зазначені в пунктах 3, 4 і 5 цього Положення, видаються на підставі одного з таких документів:
а) учасникам бойових дій: "Удостоверение участника войны", "Свидетельство о праве на льготы", "Удостоверение" (за наявності штампа "Україна. Учасник бойових дій"), довідки, видані органами Міноборони, МВС, СБ, МЗС;
б) інвалідам війни: Удостоверение инвалида Отечественной войны", "Удостоверение инвалида о праве на льготы", для малолітніх в`язнів - "Удостоверение" і довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності, довідки, видані органами Міноборони, МВС, СБ, Мінсоцзахисту;
в) учасникам війни: "Удостоверение" за наявності штампа "Україна. Учасник війни", "Удостоверение о праве на льготы", "Пенсійне посвідчення" (за наявності штампа або запису "Україна. Учасник війни"), довідки, видані органами Міноборони, МВС, СБ, Мінсоцзахисту;
г) особам, на яких поширюється чинність цього Закону: "Пенсійне посвідчення" (за наявності штампа або запису "Україна. Сім`я загиблого" або "Україна. Дружина (чоловік) померлого інваліда (учасника) Вітчизняної війни", довідки, видані органами Міноборони, МВС, СБ, Мінсоцзахисту.
Однак у подальшому даний пункт був виключений відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2009 № 12.
Тобто, аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для отримання посвідчення інваліда війни є наявність у особи довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності, а уповноваженою особою щодо видачі останнього є органи праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.
Судом встановлено, що заява ОСОБА_1 від 23.03.2020 року про видачу видати посвідчення, як особі, яка належить до осіб з інвалідністю внаслідок війни, другої групи Управлінням праці та соціального захисту населення Коростишівської районної державної адміністрації не розлянута по суті.
Згідно з частиною другою статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
В рамках адміністративного судочинства:
дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;
бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;
рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Верховний Суд України у постанові від 24 листопада 2015 року по справі № П/800/259/15 (21-3538а15) зазначив, що сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, відповідач не розглянувши заяву ОСОБА_1 від 23.03.2020 року допустив протиправну бездіяльність, а тому позовна вимога про визнати незаконним та протиправним дії Управління праці та соціального захисту населення Коростишівської районної державної адміністрації щодо відмови позивачу у видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок другої групи, підлягають залишенню без задоволення.

Щодо вимоги позивача зобов"язати Управління праці та соціального захисту населення Коростишівської районної державної адміністрації видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Харитонівка, Коростишівського району, Житомисрької області посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни другої групи, з часу його звернення - з 23.03.2020 року, суд зазначає наступне.

Згідно частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З цього приводу суд зазначає, що принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, ключовим завданням якого, є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Відтак, позовна вимога про зобов"язання Управління праці та соціального захисту населення Коростишівської районної державної адміністрації видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Харитонівка, Коростишівського району, Житомирської області посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни другої групи, з часу його звернення - з 23.03.2020 року, задоволенню не підлягає.

Натомість, належним і достатнім способом захисту порушених прав та інтересів позивача є зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача від 23 березня 2020 року про видачу посвідчення, як особі, яка належить до осіб з інвалідністю внаслідок війни, другої групи та прийняти відповідне рішення у порядку визначеного законом.

Посилання відповідача у відповіді на заяву позивача на те, що позивач неодноразово отримував письмові відповіді та усні роз"яснення від управління, суд вважає безпідставними, оскільки вказане не підтверджено належними та допустимими доказами. Відповідач не надав суду доказів про розгляд заяви позивача про видачу посвідчення, як особі, яка належить до осіб з інвалідністю внаслідок війни, другої групи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 80 КАС України).

З огляду на зазначене та беручи до уваги докази, які наявні у матеріалах справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України "Про судовий збір", з відповідача судові витрати, у відповідності до статті 139 КАС України, не стягуються.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління праці та соціального захисту населення Коростишівської районної державної адміністрації Житомирської області (вул. Святотроїцька, 18, Коростишів, Житомирська область,12501. Код ) про визнання незаконними та протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Коростишівської районної державної адміністрації Житомирської області щодо не прийняття рішення по заяві ОСОБА_1 від 23 березня 2020 року про видачу посвідчення, як особі, яка належить до осіб з інвалідністю внаслідок війни, другої групи.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Коростишівської районної державної адміністрації Житомирської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 23 березня 2020 року про видачу посвідчення, як особі, яка належить до осіб з інвалідністю внаслідок війни, другої групи та прийняти відповідне рішення у порядку визначеного законом.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеномустаттею 255 Кодексу адміністративного судочинства Українита може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленимистаттями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 06 липня 2020 року.

Суддя О.Г. Попова