Справа № 540/1448/20
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2020-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/1448/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Старшого державного виконавця Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Станченко А.О., третя особа - Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця про арешт коштів боржника,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить визнати неправомірною та зобов`язати державного виконавця скасувати постанову державного виконавця Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Станченко А.О. від 21.02.2020 року за вимогою ГУ ДПС у Херсонській області № 8614-23 від 26.09.2017 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що під час здійснення примусового виконання, відповідачем вчинено дії з накладення арешту на банківський рахунок, який призначений для отримання ОСОБА_1 пенсії. Зазначене, як він вважає, порушує його права.

Ухвалою суду від 09.06.2020 року вказана заява була залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків.

18.06.2020 року недоліки позовної заяви були усунуті позивачем, у зв`язку з чим ухвалою від 23.06.2020 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

З приводу заявленого ОСОБА_1 клопотання про поновлення строків звернення до суду в означеній ухвалі судом вказано, що необхідність в її вирішенні відсутня, оскільки такий строк, в силу зазначених в ухвалі підстав, позивачем не пропущено.

26.06.2020 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого заявлених позовних вимог він не визнає. Зазначає, що положення Закону України "Про виконавче провадження" не містять заборони щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться на поточному рахунку боржника, а боржником не надавалось доказів того, що арештований рахунок має особливий статус, накладення арешту та/або звернення стягнення на який заборонено законом.

Також звертає увагу, що в оскарженій постанові зобов`язано її виконавців накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках … крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Підсумовуючи викладене, відповідач вважає свої дії при виконанні виконавчого провадження №61322407 правомірними, просить відмовити в задоволенні позову.

Положеннями ч.4 ст.287 КАС України визначено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Згідно з приписами статті 268 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

З урахуванням того, що ухвала про відкриття провадження в адміністративній справі направлена засобами електронної пошти на адреси кожного з учасників справи 24.06.2020 року (підтвердження містять матеріали адміністративної справи), суд вважає таких осіб належним чином повідомленими про місце судового розгляду та порядок, в якому буде розглянута справа.

Частинами 2 та 3 статті 268 КАС України передбачено, що учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Таким чином, з урахуванням скорочених строків розгляду справ даної категорії та відсутності клопотань сторін про розгляд справи за їх участю, справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

19.02.2020 року старшим державним виконавцем Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Станченко А.О. відкрито виконавче провадження №61322407.

В рамках зазначеного виконавчого провадження постановою старшого державного виконавця Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Станченко А.О. від 21.02.2020 року накладено арешт на кошти боржника - ОСОБА_1 , що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 24404,81 грн.

Позивач, вважаючи постанову від 21.02.2020 року у виконавчому провадженні №61322407 про арешт коштів боржника протиправною та такою, що порушує його права, звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, статтею 1 Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон України № 1404) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, рішень державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами (ст. 3 Закону України № 1404).

Згідно до ст. 10 Закону України № 1404 заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Приписи ст. 18 Закону України № 1404 закріплюють, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

При цьому, згідно з п. 8 ч. 3 ст. 18 Закону України № 1404 виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ст. 56 Закону України № 1404 арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що державному виконавцю надані повноваження щодо накладення арешту, в тому числі й на кошти, які перебувають на рахунках.

Зазначені повноваження є ефективним механізмом забезпечення діяльності державного виконавця.

Таким чином, за умови відсутності з боку позивача посилань на протиправність самого існування виконавчого провадження відносно нього, право державного виконавця на прийняття постанов про накладення арешту на кошти боржника є беззаперечним.

Водночас, існують законодавчі обмеження щодо коштів, на які може бути накладено арешт.

Так, згідно з ч. 2 ст. 48 Закону України № 1404 забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст. 151 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст. 191 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до ст. 261 Закону України "Про теплопостачання", ст. 181 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Також ст. 73 Закону України № 1404 передбачено, що стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України № 1404 не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до статті 68 Закону №1404 стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Про звернення стягнення на заробітну плату виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю, які виплачують боржнику заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Підприємства, установи, організації та інші здійснюють відрахування з заробітної плати і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, про що щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України (частина 1 статті 69 Закону №1404).

Порядок та розмір відрахувань із заробітної плати встановлено статтею 70 Закону №1404, правилами якої визначено, що з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що оскарженою постановою арештовано рахунок, призначений для виплати йому пенсії.

Згідно ч.2 ст. 79 КАС України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Натомість, окрім доказів, що підтверджують наявність в позивача статусу особи з інвалідністю 2 групи до позову не надано жодного доказу на підтвердження арешту рахунку ОСОБА_1 , призначеного для виплати йому пенсії.

Також суд звертає увагу на невідповідність обраного позивачем способу судового захисту обсягу заявленого ним порушеного права.

Так, позивач просить скасувати постанову відповідача від 21.02.2020 року у виконавчому провадженні № 61322407, якою фактично накладено арешт на кошти боржника, що містяться на всіх відкритих рахунках та на рахунках, що будуть відкриті. Постанова адресована усім банківським та фінансовим установам, яких вона стосується. Проте, порушенням ОСОБА_1 визначає лише арешт його пенсійного рахунку. Неправомірність постанови відповідача відносно інших рахунків ОСОБА_1 , що ним відкриті чи будуть відкриті в майбутньому - необґрунтована.

Відповідно до ч. 1 ч. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. За положеннями ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Так, ст. 46 Конституцією України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Позивач зазначає, що арешт накладено на його картковий рахунок, призначений для виплати пенсії, яка є його єдиним джерелом доходу.

У зв`язку з накладенням арешту на кошти боржника, позивачу фактично здійснено заборону видаткових операцій за картковим рахунком.

Суд погоджується, що накладення арешту на картковий рахунок, призначений для виплати пенсії, унеможливлює її своєчасне отримання, що призводить до порушення конституційних прав позивача та позбавляє його коштів на прожиття.

Однак, з матеріалів справи суд не вбачає підстав вважати, що станом на дату прийняття постанови від 21.02.2020 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 61322407 державний виконавець міг знати, що арештований рахунок призначений для виплати позивачу пенсії (в разі наявності доказів такого).

Більш того, як зазначено судом вище за текстом рішення, доказів накладення арешту на рахунок, призначений для виплати позивачу пенсії не надано ним й до суду під час розгляду даної справи.

Отже, під час прийняття оскарженої постанови державний виконавець діяв в порядку та в межах повноважень, наданих йому Законом №1404 з законною метою здійснити примусове виконання виконавчого документа, підстави вважати інакше в суду відсутні.

В той же час, суд зазначає, що позивач має право отримати від органів Пенсійного фонду України та банківської установи, в якій відкритий його пенсійний рахунок підтвердження того, що конкретно визначений рахунок (з повним зазначенням його реквізитів) відноситься до рахунку із спеціальним режимом використання чи має заборони щодо арешту коштів на такому рахунку (є рахунком, призначеним для виплати пенсії), а тому, в силу приписів абз.2 ч.2 ст. 59 Закону №1404, в разі надходження такої інформації до державного виконавця, в нього з`являється обов`язок зняти арешт з такого рахунку (особливо з урахуванням того, що в рамках виконавчого провадження вже звернуто стягнення на пенсію ОСОБА_1 ).

В разі невиконання такого обов`язку, позивач має право оскаржити бездіяльність або відмову державного виконавця до суду.

Статтею 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч.ч.1, 2ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі аналізу норм законодавства та обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність прийняття ним постанови від 21.02.2020 року про арешт коштів боржника в рамках виконавчого провадження № 61322407, натомість позивачем не доведено ані факту арешту оскарженою постановою рахунку, призначеного для виплати йому пенсії, ані того, що про призначення рахунку було відомо відповідачу, що виключає можливість визнання оскарженої постанови неправомірною.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Згідно п.3 «Прикінцевих положень» КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Ковбій

кат. 105000000