Справа № 1.380.2019.004790
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.004790 пров. № А/857/3819/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів Носа С.П., Кухтея Р.В.

за участі секретаря судового засідання Ігнатищ Л.М.,

представника відповідача Тістечка Ю.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Галицької митниці Державної митної служби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року (рішення ухвалене судом під головуванням судді Москаля Р.М. за правилами загального позовного провадження, дату складення повного тексту рішення не зазначено) у справі № 1.380.2019.004790 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС, правонаступником якої є Галицька митниця Державної митної служби, про визнання протиправними і скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості товарів, суд

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2019/00826 від 08.07.2019;

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA209000/2019/000306/2 від 16.07.2019;

стягнути з Львівської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір та витрати за надання правової допомоги.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/000306/2 від 16.07.2019 та рішення Львівської митниці ДФС про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови №UA209190/2019/00826.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп. Відмовлено в стягненні 7620,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року скасувати та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Крім того,судом неправильно застосовано норми матеріального права та неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. При цьому обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, не були доведені належними та допустимими доказами.

На підтвердження доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що при розгляді поданих позивачем до митного оформлення документів органом митного контролю встановлено відсутність у рахунку-фактурі форми оплати за товар чи термін оплати, що в свою чергу є порушенням п.1 Положення про форму зовнішньоекономічних договорів (контрактів), затвердженого наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 06 вересня 2001 року №201. Оскільки відсутність таких умов та будь-яких гарантій дозволяє покупцеві не сплачувати вартість товару взагалі, то така фактура як підтвердження договірних відносин сторін позбавлена для продавця мети та істотних умов отримати за проданий товар кошти у визначені терміни та у певній формі. Також у фактурі вказано реквізити банку продавця UAB Gelgotostransportas, що може свідчити про можливу оплату покупцем транспортного засобу грошовим переказом. Відповідач вказує, що в митного органу виникли сумніви в правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість товару (7922,00EUR) не підтверджена документально і не відповідає інформації по вартості транспортного засобу, яка згенерована АСАУР та складає 13150,00EUR. Декларантом всупереч вимогам норм Митного Кодексу України не долучено касові або товарні чеки щодо здійснення відповідної оплати до митної декларації для підтвердження заявленої митної вартості товару. Звертає увагу суду на те, що при розгляді додатково поданих документів встановлена наявність в касовому ордері №100019234 від 02.07.2019 відомостей про здійснення оплати авансом, що є незрозумілим чи це повний платіж чи тільки його частина. У поданому декларантом висновку експертного автотоварознавчого дослідження №21927 від 09.07.2019 не долучено додатків, зокрема фототаблиці (2 аркуші) та калькуляцію Autadex, що є невід`ємною частиною висновку. Вказаний висновок складений з порушенням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Фонду Державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092.Числове значення митної вартості не підтверджено документально, так як до митного оформлення не долучено витяг із сайту, з якого експерт бере ціну дорожнього транспортного засобу, ідентичного оцінюваному, що був в експлуатації (користуванні), станом на дату оцінки, згідно спеціальної рекомендованої літератури, що відображає ціни дорожнього транспортного засобу у країні придбання або в провідних країнах імпортерах. Оскільки орган митного контролю не міг визначити вартість транспортного засобу на базі ціни, встановленої експортером у зв`язку з відсутністю її документального підтвердження та у зв`язку з відсутністю інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, відповідачем використано шостий резервний метод визначення митної вартості товарів (стаття 64 МКУ) та самостійно визначено вартість на базі загального рівня цін на подібний товар. Таким чином рішення про коригування митної вартості товару №UA209000/2019/000306/2 від 16.07.2019 прийнято з дотриманням чинного законодавства.

На переконання відповідача, судом першої інстанції не враховано положення пункту 4 частини 2 статті 53 та частини 1 статті 368 МКУ в контексті відсутності наведення митним органом доказів того, що документи подані до митного оформлення є недостатніми чи такими, що викликають сумніви у достовірності наданої інформації.

Відповідач також вважає, що визначення митної вартості із використанням середньої ціни, за яку транспортний засіб визначеної марки, моделі, комплектації пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, за результатами спрацювання АСАУР є правомірним та покликається на відповідну практику Верховного Суду.

Крім того, на думку відповідача, суд першої інстанції протиправно взяв до уваги платежі позивача від 02.07.2019 як доказ підтвердження вартості автомобіля, оскільки підтвердження платежу до митного оформлення митному органу так і не було надано позивачем, а відтак суд не може досліджувати обставини, які стосуються митної вартості, але які не були предметом дослідження митного органу при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Позивач був повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги у відповідності до вимог ст.124 КАС України, шляхом надіслання повідомлення засобами поштового зв`язку, що підтверджується зворотним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. В судове засідання не прибув, про причини неприбуття не повідомив. Клопотань про відкладення слухання справи не направляв.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 02.07.2019 ОСОБА_1 придбав у литовської фірми UAB Gelgotos transportas транспортний засіб, що був у вжитку, марки Opel Insignia, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1956 см3, 2016 року випуску, вартість якого згідно рахунку-фактури серія GA №2019-01628 від 02.07.2019 становить 7922,00 євро (а.с.21-22). ОСОБА_2 сплатив литовській фірмі 7922,00 євро за цей автомобіль, що підтверджується касовим ордером серія НОМЕР_2 (а.с. 25,108).

02.07.2019 литовська фірма UAB Gelgotostransportas оформила митну декларацію країни відправлення №19LTKC0100EK125DD1, у якій серед іншого відображено як реквізити рахунку-фактури №2019-01628, так і ціну цього транспортного засобу в сумі 7922,00 євро (а.с. 23-24).

02.07.2019 з метою митного оформлення автомобіля позивач попередньо сплатив обов`язкові платежі в сумі 86500,00 грн, що підтверджується квитанцією №N1E6C4580M (а.с. 33).

08.07.2019 представником позивача подано до Львівської митниці ДФС митну декларацію №UA209190/2019/047348 в електронній формі на легковий автомобіль марки «Opel», модель «Insignia», 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна дизель, об`єм двигуна 1956 см3, потужність 125 кВт, модельний рік 2016, тип кузова універсал, номер двигуна немає даних, повна маса 2320 кг, вантажопідйомність - 504 кг, кількість місць для сидіння 5,кількість дверей 5, колісна формула 4х2, був у використанні, країна походження DE. У рядках 22, 23 та 42, 45 вказаної МД заявлено митну вартість транспортного засобу в розмірі 7922.00 EUR (курс 28.95099200), що складає 229349,76 грн (а. с. 56).

Згідно з рядком 43 Код МВВ графи першої вказаної митної декларації митна вартість задекларованого до митного оформлення товару визначена декларантом за 1 (основним) методом (ціною договору).

Відповідно до рядка 44 до вказаної митної декларації на підтвердження митної вартості транспортного засобу надано зокрема такі документи:

- рахунок-фактуру (інвойс) (Commercialinvoice) 2019-01628 від 02.07.2019 (а. с. 21,22);

- декларацію про походження товару (Declarationoforigin) №№19LTKC0100EK125DD1 від 02.07.2019 до рахунку-фактури № 2019-01628 від 02.07.2019 (а. с. 23,24, 80);

- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу(у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні митних формальностей під час митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації) №UA209060/2019/39953 від 03.07.2019 (а. с. 58);

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу №А055796RM16 від 23.02.2016 (а. с. 27,60);

- довіреність ННТ 908248 від 23.05.2019 (а. с. 62,63);

- сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу №UA.003.06024-19 від 05.07.2019(а.с. 64);

- паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України НОМЕР_3 , виданий 29.09.1998 (а. с. 13, зворот а. с. 13).

09.07.2019 за результатами митного контролю по ВМД та спрацювання системи ризиків митним органом встановлено, що вартість транспортного засобу може бути нижча митної вартості ідентичних або подібних товарів та сформовано запит №2938 (а. .с. 66).

09.07.2019 розпочато консультації з митним органом,митниця скерувала декларанту електронне повідомлення про необхідність подання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: якщо рахунок якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (а. с. 81).

Відповідно до пояснень, викладених відповідачем в апеляційній скарзі декларантом додатково надано митному органу касовий ордер серія АА №100019234 від 02.07.2019 (а. с. 25,108) та висновок експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу №21927 від 09.07.2019за результатом огляду автомобіля Opel Insignia, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , 2016 року виготовлення, відповідно до якого експерт дійшов висновку, що вартість на кордоні України без врахування митних платежів та зборів, нерозмитненого і не зареєстрованого в Україні цього автомобіля на момент виконання дослідження складає 7900.00 EUR (а.с. 71-79). 16.07.2019 декларант повідомив митний орган про те, що інші додаткові документи декларант надати не може, просив визначити митну вартість на підставі наданих документів.

16.07.2019 митниця здійснила коригування митної вартості транспортного засобу та прийняла рішення №UA209000/2019/000306/2, за яким митну вартість транспортного засобу, визначеного у митній декларації №UA209190/2019/047348, скориговано до 13150,00 EUR. (а. с. 17, 67).

В графі 33 іменованій «обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувались митним органом для визначення митної вартості`вказаного рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/000306/2 зазначено, що у митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість автомобіля не підтверджена документально і не відповідає інформації щодо вартості даного транспортного засобу, яка згенерована АСАУР ДФС та складає 13150,00EUR. В рішенні вказано, що неможливо застосувати метод визначення митної вартості 2а (стаття 59 Митного кодексу України) та 2б (стаття 60 МК України) з причини відсутності в органу доходів та зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, а також метод 2в (стаття 62 МК України) та 2г (стаття 63 МК України) з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органах доходів і зборів. Митну вартість визначено за резервним методом з наявної в митного органу цінової інформації з системи АСАУР ДФС, що становитиме 13150,00 євро. В рішеннітакож зазначено, що джерелом інформації для визначення митної вартості використано середню ціну, за яку транспортний засіб визначеної марки, комплектації пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, визначену за результатами спрацювання АСАУР (а.с. 17-18. 67-68).

Окрім зазначеного рішення відповідачем винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2019/00826, якою відмовлено декларанту в прийнятті митної декларації №UA209190/2019/047348 від 08.07.2019 та доданих до неї документів з наступних причин: необхідності внесення змін у гр. 12,45 МД (у зв`язку із коригуванням митної вартості товару №1 після прийняття рішення про коригування митної вартості товару №UA209000/2019/000306/2 від 16.07.2019). Зазначено, що декларантом порушено умови декларування передбачені п.1 п. 8 статті 257 МК України та наказу Міністерства фінансів України Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку, єдиного адміністративного документа від 30.05.2012 №651; невірно розрахована митна вартість, неправильно заповнена графа 12,45 ВМД (а. с. 15-16, 69-70).

За наслідками вказаної відмови позивачем 17.07.2019 подано нову митну декларацію №UA209190/2019/049141, відповідно до якої декларант у графі 43 Код МВВ визначив вартість за першим методом з урахуванням визначеного митним органом резервного 6 методу (а. с. 19).

З метою отримання товару у вільних обіг декларант сплатив 45866,95 грн в якості фінансової гарантії, квитанція від 17.07.2019 №N0J343111M (а. с.33).

Не погоджуючись із вказаним рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся з даним позовом до суду.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог повністю, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не вказано точні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів. Відповідачем не доведено, що подані декларантом документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підроблення або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, не обґрунтовано та не доведено неможливість визначення митної вартості за основним методом - ціною договору (контракту).

Крім того, в оскарженому рішенні про коригування митної вартості товарів відсутнє належне обґрунтування неможливості застосування методів 2а, 2б, 2в, 2г. Відповідач не навів пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначив докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, зокрема не надав докази, які б підтверджували використання при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів інформації спеціалізованих видань та/або інформаційних ресурсів, які містять відомості про ціни, сформовані у відповідному регіоні світового ринку, з урахуванням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального та фактичного пробігу оцінюваного транспортного засобу. Митний орган не навів жодних розрахунків, за якими було визначено таку вартість транспортного засобу, що свідчить про порушення вимог статті 55 МК України.

IV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначенихстаттею 308 Кодексу адміністративного судочинства України(КАС України), колегія суддів встановила таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 54 Митного кодексу України (далі МК України) встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексута цією главою.

Як встановлено частиною другоюстатті 52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до частин другої та третьоїстатті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

З матеріалів справи вбачається, що разом з митною декларацією №UA209190/2019/047348 позивач на підтвердження задекларованої ним митної вартості за 1 (основним методом) надав ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраного методу її визначення.

Зокрема, додано:рахунок-фактуру (інвойс) GA 2019-01628 від 02.07.2019, згідно з яким визначена вартість транспортного засобу, що був у вжитку, марки Opel Insignia, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1956 см3, 2016 року випуску, становить 7922,00 EUR; декларацію про походження товару №19LTKC0100EK125DD1, в якій містяться відомості про експорт цього автомобіля із зазначенням ціни означеного транспортного засобу в розмірі 7922,00 EUR за рахунком фактурою №2019-01628; касовий ордер серія АА №100019234 від 02.07.2019 (а. с. 25,108); висновок експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу №21927 від 09.07.2019.

Згідно з частинами першою та другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом).

Відповідно до пункту першого частини четвертої статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки: 1) числового значення заявленої митної вартості; 2) наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; 3) наявності в поданих документах відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, орган доходів і зборів зобов`язаний досліджувати документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості.

15.02.2011 Україна приєдналася до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (у зміненій редакції) (Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур" від 15.02.2011 N 3018-VI). Ця Конвенція набрала чинності для України 15 вересня 2011 року.

Відповідно до Стандартного правила 6.4 Додатка II до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (Загальний додаток) "Митна служба застосовує метод аналізу ризиків для визначення осіб та товарів, у тому числі транспортних засобів, що підлягають перевірці, та ступеня такої перевірки". Із цього правила, зокрема, випливає, що "для цільового добору конкретних операцій вибірка товарів, транспортних засобів чи документів з метою перевірки повинна ґрунтуватися на профілях ризику. Така заснована на вибірковості, процедура допускає також випадковий добір на основі статистичної вибірки чи ініціативи співробітника митниці, заснованої на його досвіді чи інтуїції" (пункт 7.1 Рекомендацій до Загального додатка до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (у зміненій редакції)). Тобто наведене Стандартне правило передбачає, що поглибленій перевірці підлягають документи, стосовно яких спрацювала система управління ризиками, або документи, відібрані співробітниками митниці.

Статтею 320 МК України було запроваджено вибірковість митного контролю, яка, зокрема, означала те, що форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками (частина перша).

У логічному зв`язку з наведеним положенням перебуває положення частини другої статті 361 цього ж Кодексу, відповідно до якої органи доходів і зборів застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю.

Згідно з пунктом 3.5 Положення про систему аналізу й селекції факторів ризику при визначенні окремих форм митного контролю, затвердженого наказом Державної митної служби України від 27.05.2005 № 435, одним із критеріїв ризику закріплено факт того, що "заявлена митна вартість товарів значно відрізняється від ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів при їх увезенні на митну територію Україну".

За результатами оцінки ризику у конкретному випадку здійснення митного контролю товарів, транспортних засобів, у тому числі за результатами контролю із застосуванням системи управління ризиками, що здійснюється відповідно до статті 337 Митного кодексу України, митниці (митні пости) ДФС обирають форми та обсяги митного контролю. При цьому формується перелік митних формальностей, визначених за результатами застосування інструментів з управління ризиками (пункт 1 розділу VII Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженогонаказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 № 684).

При декларуванні товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України, у процесі оформлення МД використовується Порядок заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651, та відомчі класифікатори інформації з питань державної митної справи, затверджені наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011, яким, зокрема, передбачені різні форми перевірки документів та матеріалів, як-то: витребування оригіналів документів, зазначених у митній декларації, або засвідчених в установленому порядку їх копій, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів (код митної формальності 101-1); перевірка відповідності відомостей, які містяться в українській митній декларації, відомостям, що містяться у відповідному паперовому примірнику (електронній копії) митної декларації суміжної сторони (книжці МДП) (код митної формальності 102-1); перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених в ЄАІС Держмитслужби (код митної формальності 103-1); контроль правильності визначення митної вартості товарів (код митної формальності 105-2).

Отже, аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що поглиблена перевірка документів, доданих до митної декларації, на предмет їх достовірності та правильності визначення митної вартості товару здійснюється виключно при спрацюванні системи управління ризиками або у випадках, які визначаються митниками на основі власного досвіду чи інтуїції.

Згаданий Класифікатор митних формальностей передбачає, що одним із наслідків спрацювання системи управління ризиками може бути проведення такої формальності, як "витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів" (код митної формальності 106-2). Проте, митний контроль та митне оформлення як складові митної процедури є частиною адміністративних процедур із провадження справи декларанта щодо пропуску його товарів через митний кордон України. Факт відхилення рівня задекларованої митної вартості від рівня митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не стосується обставин справи; він стосується фактів, які були зафіксовані під час провадження справ щодо інших товарів. Факт відхилення рівня митної вартості є лише приводом для вчинення певних адміністративних процедур, проте сам собою не є доказом у справі, у якій провадяться адміністративні (митні) процедури.

Відтак, правові акти суб`єкта владних повноважень, в тому числі процедурне рішення митного органу про витребування додаткових документів, може бути ухвалене, ґрунтуючись лише на доказах у справі, а такими доказами передусім є документи, додані до митної декларації.

Таким чином, факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

Аналогічний підхід закріплено і у Методичних рекомендаціях щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби від 11.09.2015 № 689. Так, у пункті 8 розділу 2 цих Методичних рекомендацій зазначено, що у випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин третьої - четвертої статті 53 МК України здійснює запит додаткових документів. У випадках, передбачених частиною шостою статті 54 МК України та частиною першою статті 55 цього Кодексу, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, приймає рішення про коригування митної вартості товарів. Тобто, при відповідному спрацюванні автоматизованої системи аналізу та управління ризиками, митний орган повинен насамперед здійснити перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, і лише після цього у разі виявлення підстав може витребувати у декларанта додаткові документи.

Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина 6 статті 53 МК України).

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребуванням додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадках:

- якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності;

- не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів;

- не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Такі сумніви щодо митної вартості товару можутьбути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Однак, за результатами митного контролю по ВМД №UA209190/2019/047348, як вказано в оскаржуваному рішенні митного органу, митна вартість товару визначена за резервним методом у зв`язку з наявністю у митного органу цінової інформації з системи АСАУР ДФС, виходячи із вищезазначеного, митна вартість становитиме 13150,00 EUR.

Із змісту вимоги митного органу від 09.07.2019 направленої декларанту, відповідно до частини 3 статті 53 МК України запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме:- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

На вказану вимогу декларант подав висновок експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу №21927 від 09.07.2019, касовий ордер серія АА №100019234 та вказав, що додаткових документів надати не може, просив визначити митну вартість згідно з поданими документами.

Однак, відповідно до пункту другого частини четвертої статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.

З наведеного слідує, що правовою підставою для витребування митним органом від декларанта додаткових документів є наявність перелічених у частині 3 статті 53 МК Українипідстав, про які митний органзобов`язаний у письмовій формі повідомити декларантаіз зазначенняму такому повідомленні конкретних причин за яких заявлена декларантом митна вартість не може бути визнана на основі поданих ним документів.

Вказана норма законодавства спрямована на те, щоб декларант був обізнаний з недоліками (хибами), які виявлені митним органом та які, в свою чергу, перешкоджають митному органу підтвердити задекларовану митну вартість товарів, за яких декларант мав би реальну можливість їх усунути шляхом подання додаткових документів.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи відповідачем не було направлено декларанту письмового повідомлення із зазначенням конкретних підстав (за переліком приведеним у частині 3 статті 53 МК України) для витребування додаткових документів та причин за яких митна вартість не може бути визначена на основі наданих декларантом митному органу документах, як того вимагає пункт другий частини четвертої статті 54 МК України.

Надане декларанту електронне повідомлення про необхідність подання митному органу додаткових документів не містить конкретизованих причин та обставин стосовно виявлених розбіжностей у поданих митному органу документах, а також не містить переліку відомостей, які відсутні у поданих документах, наявність яких є необхідною умовою для підтвердження числового значення складових митної вартості, визначеної позивачем.

Отож такі дії митного органу не узгоджуються з положеннями ч. 3 ст. 53 та п. 2 ч. 4 ст. 54 МК України та сприяють тому, що декларант, будучи необізнаним стосовно фактичних причин, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана на основі поданих ним документів, позбавляється можливості усунути такі розбіжності (недоліки, хиби) на стадії здійснення митного контролю правильності визначення задекларованої ним митної вартості товарів.

Як підсумок, зазначені обставини справи не можуть свідчити про наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості з підстав перелічених у ч. 3 ст. 53 МК України, про які митний орган зобов`язаний був в установленому порядку повідомити декларанта, у зв`язку з чим пов`язується подальша можливість витребування митним органом додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Натомість відповідач названих положень законодавства не дотримався.

Ненадання витребуваних документів може бути підставою для визначення відповідачем лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Стосовно ж правових підстав для винесення митним органом рішення про коригування митної вартості, то частина 1 ст.55 МК України передбачає, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 6 ст. 54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунок митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Отож, правовою підставою, визначеною ст. 55 МК України, для винесення рішення про коригування митної вартості є:

1) невірне проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості;

5) виявлення, що заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Натомість, як слідує із змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, митний орган не зазначив жодної із підстав, перелічених у ст. 55 МК України, для винесення рішення про коригування митної вартості. В якості підстави для коригування митної вартості товару відповідач навів законодавчо не передбачену підставу: виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість товару не підтверджена документально не відповідає інформації по вартості даного транспортного засобу, яка згенерована АСАУР ДФС та складає 13150,00 EUR.

При цьому, колегією суддів встановлено, що митним органом не конкретизовано ні у вимозі про витребування додаткових доказів, ні в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів, яких саме відомостей не міститься у поданих до митного оформлення документах, які на думку митного органу, підтвердили б задекларовану митну вартість імпортованого товару або які з поданих документів на підтвердження числового значення задекларованої митної вартості містять розбіжності, або не містять всіх відомостей, що підтверджують їх числові значення митної вартості.

Відповідно до частини 2 статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Колегією суддів встановлено, що всупереч положень п.1 та п.3 ч.2 ст. 55 МК України в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості відповідач не навів обов`язкових відомостей щодо обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі поданих позивачем документів, а також не зазначив вичерпного переліку вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів.

Водночас, колегія суддів зазначає, що приведені відповідачем доводи з приводу джерела інформації спрацювання даних автоматизованої системи аналізу та управління ризиками, не є правовою підставою, визначеною ч. 1 ст.55 МК України, для коригування митної вартості.

Також оскаржуване рішення всупереч п.2 ч.2 ст.55 МК України не містить інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом та обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

З огляду на обумовлені обставини колегія суддів дійшла висновку, що зміст оскаржуваного рішення не відповідає вимогам, переліченим у підпунктах 1, 2, 4 частини 2 статті 55 МК України.

Окрім того, судом встановлено, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості є наслідком неналежного вчинення відповідачем дій по формуванню направленої позивачу вимоги, яка не містила конкретизованих причин, за яких митний орган не міг підтвердити числові значення задекларованої позивачем митної вартості та чіткого переліку документів (із переліку, зазначеного у ч. 3 ст. 53 МК України), які слід було подати позивачу на підтвердження обставин з приводу задекларованої ним митної вартості.

Стосовно доводів відповідача, викладених у відзиві на позов та апеляційній скарзі про те, що органом митного контролю встановлено відсутність у рахунку-фактурі форми оплати за товар чи термін оплати, реквізити банку продавця UAB Gelgotostransportas у вказаному рахунку-фактурі може свідчити про можливу оплату покупцем транспортного засобу грошовим переказом, заявлена митна вартість товару (7922,00 EUR) не підтверджена документально і не відповідає інформації по вартості транспортного засобу, яка згенерована АСАУР та складає 13150,00 євро, декларантом не долучено касові або товарні чеки щодо здійснення відповідної оплати до митної декларації для підтвердження заявленої митної вартості товару, при розгляді додатково поданих документів встановлена наявність в касовому ордері №100019234 від 02.07.2019 відомостей про здійснення оплати авансом, що є незрозумілим чи це повний платіж чи тільки його частина, у поданому декларантом висновку експертного автотоварознавчого дослідження №21927 від 09.07.2019 не долучено додатків, зокрема фототаблиці (2 аркуші) та калькуляцію Autadex, що є невід`ємною частиною висновку, а числове значення митної вартості не підтверджено документально, так як до митного оформлення не долучено витяг із сайту, з якого експерт бере ціну дорожнього транспортного засобу, ідентичного оцінюваному, що був в експлуатації (користуванні), станом на дату оцінки, згідно спеціальної рекомендованої літератури, що відображає ціни дорожнього транспортного засобу у країні придбання або в провідних країнах імпортерах. Колегія суддів не надає їм правової оцінки, оскільки вони не були покладені в основу оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.

Відповідно до змісту частини 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Жодних доказів щодо прийняття оскаржуваного рішення саме з підстав, приведених у відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі, суду надано не було. Вимога про подання документів для підтвердження заявленої митної вартості не конкретизована тим, зокрема, що документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 МК України, містять розбіжності чи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з тим митний орган безпідставно застосував положення ч. 3 ст. 53 МК України.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з приводу того, що у відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною договору щодо транспортного засобу, який імпортується, та не встановлено жодних інших обставин, які б перешкоджали визначенню митної вартості імпортованих товарів за ціною рахунка - фактури, декларації про походження товару, касового ордера. Надані документи, чітко ідентифікують оцінюваний товар, містять об`єктивні і достовірні дані, що піддаються обчисленню, та підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару за ціною договору, згідно з вимогами Митного кодексу України.

Відповідач не надав ні суду першої, ні апеляційної інстанцій жодного доказу, який би спростував зміст рахунку-фактури, декларації про походження товару, касового ордера чи їх достовірність.

Наявність у поданих позивачем документах будь-яких розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем зазначено не було, а тому належних підстав для коригування митної вартості у митного органу не було.

Відповідно до частини 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Натомість, з огляду на приведені судом фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості та дії відповідача, які йому передували, не відповідають таким критеріям, як: використання повноваження відповідача з метою, з якою це повноваження надано; безсторонність (неупередженість), добросовісність, розсудливість, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційність, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). При цьому, зміст оскаржуваного рішення не містить всіх обов`язкових відомостей, визначених підпунктах 1, 2, 3, 4 частини 2 статті 55 МК України.

Водночас, досліджуючи питання щодо застосованої відповідачем митної вартості товару наявної в митного органу інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом (п. 2 ч.2 ст. 55 МКУ), та обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування (п.4 ч.2 ст. 55 МКУ) та які повинні в силу приписів ст. 55 МК України бути зазначені у рішенні про корегування митної вартості (п.2 ч. 2 ст.55), то колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до положень статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. При цьому кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 57 МК України встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні, не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Частиною другою статті 64 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

З матеріалів справи вбачається, що коригування митної вартості товару відповідачем здійснено за резервним методом на підставі цінової інформації після спрацювання системи АСАУР. При цьому, відповідач не обґрунтував неможливість застосування основного методу (за ціною договору). Відповідач в оскаржуваному рішенні вказав про неможливість застосувати методи 2а (стаття 59 МК України), 2б (стаття 60 МК України) у зв`язку із відсутністю в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в (стаття 62 МК України) та 2г (стаття 63 МК України) з причин відсутності вартісної основи для розрахунку вартості в органу доходів та зборів.

При цьому, оскаржуване рішення не містить відомостей стосовно номеру та дати складання митної декларації та митної вартості певного товару (його характеристик, умов поставки, тощо) ціна за якою була взята за основу для визначення митної вартості даного товару.

Зважаючи на викладене, використана відповідачем інформація по ввезеним на митну територію України товарів із покликанням на дані системі АСАУР не може вважатись спорідненою та найбільш еквівалентною за своєю митною вартістю ціні імпортованого позивачем товару. Оскільки відповідач не довів належними до достовірними доказами як в суді першої, так і апеляційної інстанцій, що імпортований позивачем товар та товари, про які йдеться у системі АСАУР, співпадають за номенклатурою, технічними властивостями товару та умовами та роком поставки, та іншими приведеними вище характеристиками.

Відтак, приведені митним органом (в оскаржуваному рішенні) відомості щодо коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу не дають підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

Також відповідачем не доведено, що подані декларантом документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підроби або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, не обґрунтовано та не доведено неможливість визначення митної вартості за основним методом ціною договору (контракту).

Водночас колегія суддів зазначає, що матеріали справи містять: копії рахунку-фактури серії GA №2019-01628 від 02.07.2019, згідно з яким вартість транспортного засобу, що був у вжитку, марки Opel Insignia, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1956 см3, 2016 року випуску, становить 7922,00 євро, митної декларації країни відправлення литовської фірми UAB Gelgotostransportas №19LTKC0100EK125DD1 від 02.07.2019, відповідно до якої ціна цього транспортного засобу становить 7922,00 євро, серед іншого відображено і реквізити рахунку-фактури №2019-01628. Таким чином, за даними вказаних документів вартість імпортованого автомобіля становить 7922,00 євро. Вказана сума задекларована позивачем в графі 42 митної декларації.

Окрім того, на запит відповідача було надано висновок експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу №21927 від 09.07.2019 та касовий ордер серія АА №100019234 від 02.07.2019.

Отже, у суду першої інстанції були обґрунтовані підстави для висновку, що прийняті митницею оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Стосовно доводів відповідача, що суд першої інстанції протиправно взяв до уваги платежі позивача від 02.07.2019, на які той посилається в абз. 1 сторінки 10 рішення, як доказ підтвердження вартості автомобіля, то колегія суддів відхиляє вказані доводи, оскільки, в даній частині рішенні суду першої інстанції мова йде не про платежі від 02.07.2019, а про аргументи відповідача на підтвердження обґрунтованості сумніву посадової особи митниці в задекларованій митній вартості автомобіля, які зводяться до того, що ціна автомобіля не підтверджена документально і не відповідає інформації по вартості даного транспортного засобу, яка згенерована АСАУР та аналіз змісту наданих декларантом документів, зокрема рахунку-фактури, касового ордера, та митної декларації країни відправлення, які подавалися позивачем та були предметом дослідження органу доходів і зборів.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи викладене в сукупності, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що рішення суду відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Галицької митниці Державної митної служби залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року у справі № 1.380.2019.004790 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді С. П. Нос
Р. В. Кухтей
Повне судове рішення складено 09.07.2020.