Справа № 826/10284/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2020 року м. Київ № 826/10284/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аделіна-Холдинг"

до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві

про скасування податкового повідомлення-рішення

від 04.12.2014 №02,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аделіна-Холдинг» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, в якому просить податкове повідомлення-рішення від 04.12.2014 №02 Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби м. Києва, складене на підставі акту документальної позапланової виїзної перевірки від 17.11.2014 №1087/26-55-22-02/36588728 (залишене без змін рішенням про результати розгляду первинної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві та рішенням про результати розгляду скарги Державної фіскальної служби України) скасувати повністю.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.09.2015 №826/10284/15 (суддя Іщук І.О.) у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Аделіна-Холдинг» - відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2015 №826/10284/15 апеляційну скаргу позивача товариства з обмеженою відповідальністю "Аделіна Холдинг" - залишено без задоволення.

Постановою Верховного Суду від 01.10.2019 №826/10284/15 скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.11.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2015, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Верховний Суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, оскільки суди не надали будь-якої правової оцінки наявному у матеріалах справи диску, наданому Товариством, із копіями розшифрованих записів розмов операторів Товариства, зроблених Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Омега Люкс»; суди не встановили на яку із сторін договору, укладеного між Товариством та Товариством з обмеженою відповідальністю «Еколайн-СТ», був покладений обов`язок із транспортування орендованого обладнання та програмного забезпечення та, відповідно, наявності у Товариства документів, які підтверджують факт його транспортування; суди не перевірили та не встановили, чи передбачала концепція організатора (Приватне підприємство «Кінос») виготовлення та роздачу рекламних матеріалів у розумінні положень пункту 1.1 статті 1 договору, укладеного між Товариством та Приватним підприємством «Кінос».

Листом Верховного Суду від 25.10.2019 № 826/10284/15/57929/19 матеріали справи № 826/10284/15 скеровано до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.11.2019 адміністративну справу 826/10284/15 прийнято до провадження суддею Літвіновою А.В. та визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалою від 07.07.2020 замінено відповідача Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на Головне управління Державної податкової служби у місті Києві.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві на підставі необґрунтованих висновків акту перевірки від 17.11.2014 №1087/26-55-22-02/36588728 щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства прийнято податкове повідомлення-рішення від 04.12.2014 №02, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 253 867,00 грн.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Аделіна-Холдинг» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з Приватним підприємством «Кінос», Товариством з обмеженою відповідальністю «Еколай-СТ», Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Омега Люкс» за період з 01.07.2014 по 31.07.2014.

Перевіркою встановлено порушення Товариством з обмеженою відповідальнісю «Аделіна-Холдинг» пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість, який підлягає сплаті (р. 25 Декларації з податку на додану вартість) за липень 2014 року на загальну суму 203 094,00 грн.

За результатами перевірки складено акт від 17.11.2014 № 1087/26-55-22-02/36588728 та винесено податкове повідомлення-рішення від 04.12.2014 №02, яким позивачу визначено грошове зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 253 867,00 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 203 094,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 50 773,00 грн.

За результатами первинного адміністративного оскарження, Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві прийнято рішення від 06.02.2015 №1863/10/26-15-10-08-16, яким податкове повідомлення-рішення від 04.12.2014 №02 залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

За результатами повторного адміністративного оскарження, Державною фіскальною службою України прийнято рішення від 09.04.2015 №7469/6/99-99-10-01-04-25, яким податкове повідомлення-рішення від 04.12.2014 №02 та рішення, прийняте за результатами розгляду первинної скарги залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Предметом перевірки органу доходів і зборів стали фінансово-господарські взаємовідносини позивача з Приватним підприємством «Кінос», Товариством з обмеженою відповідальністю «Еколай-СТ», Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Омега Люкс» за період з 01.07.2014 по 31.07.2014.

Щодо взаємовідносин з Приватним підприємством «Кінос».

Між Приватним підприємством «Кінос» (організатор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аделіна-Холдинг» (замовник) укладено договір від 13.05.2014 №13052014 про надання послуг промоушн та реклами.

Відповідно до пункту 1.1 договору від 13.05.2014 №13052014 організатор надає комплекс послуг, спрямований на забезпечення просування замовника у якості роботодавця на ринку послуг call-center на території України (послуги промоушн), із застосуванням елементів спрямованої (п. 1.2-1.3 цього договору) рекламної компанії (із виготовленням та роздачею рекламних матеріалів, кількість, якість та цільова спрямованість яких визначається відповідно до концепції організатора), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги.

Цільовою територією проведення промоутерської кампанії є: м. Київ (території вищих та середніх навчальних закладів та їх гуртожитки (студентські містечка), прилеглі станції метрополітену, інші місця перебування цільової аудиторії), м. Львів (території вищих та середніх навчальних закладів та їх гуртожитки (студентські містечка), прилеглі станції метрополітену, інші місця перебування цільової аудиторії), м. Харків (території вищих та середніх навчальних закладів та їх гуртожитки (студентські містечка), прилеглі станції метрополітену, інші місця перебування цільової аудиторії).

Цільовою аудиторією проведення промоутерської кампанії є: студенти та учні (починаючи з 2-го курсу) вищих та середніх навчальних закладів на цільовій території (п. 1.3 договору).

Відповідно до пункту 2.1 договору організатор зобов`язується розробити промоутерську концепцію з елементами рекламних послуг, невід`ємною частиною якої є, в тому числі, але не виключно, розробка, виготовлення, доставка та забезпечення роздачі рекламної продукції (включається до щомісячної абонентської плати), тобто надавати замовнику послуги згідно рахунків-фактур, які є невід`ємною частиною цього договору. Провести промоутерську кампанію з елементами реклами.

Забезпечити розробку, виготовлення, доставку наступної рекламної продукції (помісячно з урахуванням потреб промоутерської кампанії, вартість включена до щомісячної абонентської плати).

Відповідно до підпункту 3.1.1 пункту 3.1 договору замовник зобов`язується надати організатору загальні бажані критерії та вимоги до розробки промоутерської кампанії не пізніше, ніж за 5 календарних днів з дати підписання цього договору.

На підтвердження виконання вказаного договору Приватним підприємством «Кінос» виписано позивачу податкову накладну від 31.07.2014 №312.

Крім того 31.07.2014 між позивачем та Приватним підприємством «Кінос» складено акту № 312 здачі-прийняття робіт (надання послуг) відповідно до якого представниками замовника прийнято від організатора роботи з надання рекламних послуг

Платіжними дорученнями №1593 від 19.08.2014, №1589 від 18.08.2014 підтверджується оплата за надані послуги.

Щодо взаємовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «Еколай-СТ».

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еколайн-СТ» (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аделіна-Холдинг» (орендар) укладено договір оренди телекомунікаційного обладнання та програмного забезпечення від 12.05.2014 № 12052014, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування (оренду) визначене у договорі телекомунікаційне обладнання та програмне забезпечення, що належить орендодавцю на праві власності.

Перелік та опис обладнання та програмного забезпечення визначено у специфікаціях до договору. Передача предмету оренди від орендодавця орендарю здійснюється за актом приймання-передачі.

Відповідно до пункту 1.2 орендар використовуватиме предмет оренди в приміщенні, яке визначено в договорі. За погодженням між сторонами, оформленими Додатковою угодою до договору, обладнання або його певна визначена частина може використовуватись за іншою адресою.

На виконання договору Товариством з обмеженою відповідальністю «Еколайн-СТ» виписано податкову накладну від 31.07.2014 №828, а також підписано акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 21.07.2014 №828.

Платіжними доручення від 13.08.2014 №1581, від 14.08.2014 №1585, від 15.08.2014 №1587, від 20.08.2014 №1601, від 28.08.2014 №1615, від 29.08.2014 №1617, від 02.09.2014 №1621 підтверджується оплата за надані послуги.

Щодо взаємовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «Омега Люкс».

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Омега Люкс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аделіна-Холдинг» укладено договір від 12.02.2014 № ОЛ12/02 про надання послуг із здійснення технічного запису, його зберігання, обробки та аналізу.

Відповідно до пункту 1.1 вказаного договору, замовник доручає виконавцеві, а виконавець зобов`язується надати замовнику за плату відповідно до визначення у розділі «Визначення термінів в даному договорі» послуги за цим договором, що поділяються на:

- фіксовані щомісячні абонентські послуги зберігання інформації (записів розмов) із застосуванням апаратних засобів виконавця, в т.ч., але не виключно, серверів та інших носіїв інформації, протягом строків від 6 до 9 календарних місяців з моменту дати відповідних записів на запит замовника;

- послуги спеціалістів технічної підтримки, обсяг яких змінюється (послуги одночасного та безперервного запису розмов персоналу замовника (операторів call-center) із абонентами/користувачами call-center замовника, їх обробка (сортування, архівація), зміна форматів з формату зберігання на формат доступу МР3);

- послуги спеціалістів виконавця із проведення та складання статистичної та аналітичної звітності, обсяг яких змінюється за запитом замовника.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Омега Люкс» на виконання умов договору виписало податкові накладні: від 31.07.2014 №484, від 29.07.2014 №483, від 25.07.2014 №482, від 18.07.2014 №481, від 11.07.2014 №480, від 04.07.2014 №479.

На підтвердження виконання робіт між Товариством з обмеженою відповідальністю «Омега Люкс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аделіна-Холдинг» складено акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 11.07.2014 №480, від 18.07.2014 №481, від 25.07.2014 №482, від 29.07.2014 №483, від 31.07.2014 №484, від 04.07.2014 №479.

На підтвердження оплати за виконані роботи позивачем надано суду платіжні доручення від 20.08.2014 № 1600, від 19.08.2014 № 1594, від 18.08.2014 № 1590, від 15.08.2014 № 1588, від 14.08.2014 № 1586, від 13.08.2014 № 1582.

Крім того на підтвердження господарських операцій позивачем надано технічні записи операторів позивача.

Вищевказані договори укладалися з метою обслуговування Публічного акціонерного товариства «МТС Україна» та Публічного акціонерного товариства «Євробанк».

Згідно із підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

В силу пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.6 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Таким чином, враховуючи викладені норми Податкового кодексу України, для формування податкового кредиту має бути наявність у платника податку - покупця належно оформленої податкової накладної, фактична сплата грошових коштів контрагенту, в сумі визначеній в податковій накладній, а також фактичне виконання господарської операції, за наслідками якої у платника податку на додану вартість виникає право на податковий кредит.

Аналіз положень податкового законодавства, що діяло на момент виникнення спірних правовідносин, дозволяє дійти висновку, що право на формування податкового кредиту виникає у платника податків за наявності сукупності таких елементів: - фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; - документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду (в залежності від характеру певних операцій) та які містять інформацію про зміст та обсяг операції, підписані уповноваженими особами; - придбання товарів/послуг з метою їх використання в господарській діяльності; - наявності розумних економічних причин (ділової мети) для здійснення господарських операцій; - наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник ПДВ); - наявності у покупця податкової накладної, яка відповідає вимогам статті 201 Податкового кодексу України та підписана уповноваженою особою.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Отже, предметом доказування у відповідній категорії спорів є реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та/або формування валових витрат.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Дослідивши та проаналізувавши зміст перелічених вище документів у сукупності, суд вважТаким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, суд дійшов висновку, що наведені відповідачем аргументи та надані ним копії документів і матеріали не можна розглядати в якості належних і допустимих доказів нереальності вчинення господарських операцій між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аделіна-Холдинг» та переліченими вище контрагентами.

Згідно зі статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до частини другої статті 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, беручи до уваги висновки Верховного суду, викладені в постанові від 01.10.2019 №826/10284/15 (адміністративне провадження №К/9901/8417/18), на підставі наданих сторонами пояснень та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Аделіна-Холдинг" є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 72-77, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 04.12.2014 №02.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аделіна-Холдинг» (01023, м. Київ, вул. Шота Руставелі, буд. 39-41, к. 308, ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім гривень) 20 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, будинок 33/19, )

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.