Справа № 825/407/16
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЙЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/407/16
УХВАЛА

09 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О,

Кобаля М.І.,

розглянувши питання про зупинення провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області, Менського районного суду Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області, Менського районного суду Чернігівської області, у якому просив:

- визнати протиправною відмову територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області, Менського районного суду Чернігівської області у виплаті вихідної допомоги ОСОБА_1 , у зв`язку із звільненням у відставку;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області, Менський районний суд Чернігівської області, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу у зв`язку з відставкою у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою на день звільнення, відповідно до довідки №1181 від 27 листопада 2015 року, виданої ТУ ДСА України у Чернігівській області.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що аналіз норм ст. 109 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» вказує на те, що право на відставку виникає з часу, з якого стаж роботи на посаді судді досяг 20 років і ця обставина є єдиною умовою набуття права на відставку. Позивач зазначає, що вказане право він набув 19 березня 2011 року. Позивач вважає, що вихідна допомога виплачується судді, який набув право на відставку, а виплата проводиться після реалізації такого права (права на відставку). Таким чином, приписи частини 1 статті 136 Закону України « Про судоустрій і статус суддів» є похідними від положень частини 1 ст. 109 цього Закону. Отже, право на одержання вихідної допомоги в розмірі 10 окладів за останньою посадою він набув водночас з набуттям права на відставку.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року позов задоволено в повному обсязі; визнано протиправною відмову Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області, Менського районного суду Чернігівської області у виплаті вихідної допомоги ОСОБА_1 , у зв`язку із звільненням у відставку; зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області, Менський районний суд Чернігівської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу у зв`язку з відставкою у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2016 року апеляційну скаргу задоволено; постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.03.2016 скасовано та прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

15 травня 2020 року ОСОБА_1 подав до Шостого апеляційного адміністративного суду заяву про перегляд за виключними обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області, Менського районного суду Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, у якій просить переглянути за виключними обставинами постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2016 року, скасувати вказану постанову та ухвалити нову судове рішення про залишення постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року без змін.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2020 року відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2016 року та зупинено провадження у справі до отримання матеріалів справи.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2020 року поновлено провадження у справі.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 1 частини 5 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Водночас, суд звертає увагу, що з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що у провадженні Верховного Суду перебуває справа №808/1628/18 за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 24.06.2019, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.09.2019, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за виключними обставинами рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.07.2018 з підстав, визначених пунктом 1 частини 5 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Верховного Суду від 14.05.2020 у справі № 808/1628/18 зазначену справу передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

У вказаній ухвалі констатовано, що існує неоднаковий підхід до застосування зазначеним судом пункту 1 частини 5 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. (Аналогічну норму передбачено ст. 91 Закону України "Про Конституційний Суд України").

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, яка входить до складу палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав, в постанові від 17.12.2019 у справі №808/2492/18 зазначив, що наявність рішення Конституційного Суду України № 1-р(II)/2019 від 25.04.2019 в справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не доводить факту допущення судом помилки під час розв`язання спору. На час виникнення спірних правовідносин та на час ухвалення рішення судом закон був чинним та підлягав застосуванню.

У цій же постанові Верховний Суд зверну увагу на те, що із тексту імперативних приписів пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС вбачається, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом у процесі розв`язання справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки, якщо рішення суду ще не виконане. Колегія суддів дійшла висновку, що в ситуації, яка є предметом дослідження, рішення не може вважатись невиконаним в контексті приписів пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС, оскільки рішення, що набрало законної сили, яким у задоволенні позову відмовлено, не передбачає примусового виконання.

В постанові від 19.11.2018 у справі №755/4893/18 (755/18431/15-а) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, яка входить до складу палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів, дійшов такого висновку:

«Згідно з резолютивною частиною рішення Конституційного Суду України № 1-р/2018 від 27 лютого 2018 року положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України визнані неконституційними, останні втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Із змісту наведеного слідує, що дія положень абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України втратила чинність з 27 лютого2018 року, при цьому така не має зворотної сили.

Тому, рішення Конституційного Суду №1-р/2018 не може бути застосовано до правовідносин з приводу виплати пенсії позивачеві, що виникли до 27 лютого 2018 року, а саме в період з липня 2014 року.»

Поряд з цим існує і протилежна практика Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду щодо застосування пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України.

У пункті 79 вказаної ухвали Верховного Суду зазначено, що з огляду на викладене, колегія суддів, ставлячи на меті формування єдиної правозастосовчої практики, вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України, викладеного в судових рішеннях, раніше ухвалених Касаційним адміністративним судом у складі колегій суддів з інших палат, перелік яких наведено у пунктах 26-29 цієї постанови.

При цьому, враховуючи положення частини 5 статті 242 КАС України, про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, суд дійшов висновку, з поміж іншого, про наявність підстав для зупинення провадження в цій справі.

Пунктом 5 частини 2 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі №825/407/16 до набрання законної сили рішенням об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №808/1628/18, враховуючи те, що позиція позивача ґрунтується саме на застосуванні пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України, щодо якого Верховний Суд у подібних правовідносинах констатував, що існує неоднаковий підхід до застосування зазначеним судом пункту 1 частини 5 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України та дійшов висновку про необхідність відступити від попередніх висновків та передати питання на вирішення об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Керуючись статтями 236, 311, 321, 325, 328 329 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Зупинити провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області, Менського районного суду Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції у справі №808/1628/18 за результатом розгляду об`єднаною палатою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Зобов`язати учасників справи повідомити суд про усунення обставин, що стали підставою для зупинення провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді М.І. Кобаль

О.О. Беспалов