Справа № 160/4226/20
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року Справа № 160/4226/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боженко Н.В.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні в м.Дніпрі адміністративну справу №160/4226/20 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Євробус" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-
15 квітня 2020 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Євробус» (далі ТОВ з ІІ «Євробус», позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області про застосування адміністративно-господарського штрафу до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Євробус» за №188173 від 19.03.2020 р.
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 160/4226/20 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/4226/20. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження) згідно ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
12 травня 2020 р. до суду надійшов від представника Державної служби України з безпеки на транспорті відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених ТОВ з ІІ «Євробус» до суду позовних вимог. Позиція відповідача аргументована тим, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу до ТОВ з ІІ "ЄВРОБУС" №188173 від 19.03.2020 р. є правомірною та скасуванню не підлягає. Так, працівниками Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області для перевірки обставин, що зазначені у п. 15 Порядку, при перевірці документів визначених ст. 48 Закон України «Про автомобільний транспорт» та п.2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 р. 31.01.2020 р. на 474 км. автомобільної дороги Н-0 «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя» о 11 год. 05 хв. було зупинено вантажний транспортний засіб - DAF XF 105.410 (номерний знак НОМЕР_1 ), в ході якої посадовими особами встановлено надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документі, що зафіксовано в Акті №185731 від 31.01.2020 р. Власником даного транспортного засобу є ТОВ з ІІ «Євробус», у зв`язку з чим Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області направило відповідний акт до Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області для вирішення питання щодо притягнення перевізника до адміністративно-господарської відповідальності. Відповідач зазначає, що після отримання вищезазначеного акту позивач був ознайомлений про розгляд справи та був повідомлений щодо необхідності явки 19.03.2020 р. в Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області для вирішення питання про притягнення до відповідальності, однак, як стверджує відповідач, представник ТОВ з ІІ «Євробус» до Управління так і не прибув й не надав додаткових пояснень, заперечень, інформації, документів. З огляду на означене, Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області 19.03.2020 р. здійснило розгляд акту без участі представника позивача та винесло постанову №188173 від 19.03.2020 р., згідно з якою за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», керуючись положеннями абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» до ТОВ з ІІ «Євробус» застосовано адміністративно-господарський штраф в сумі 1700, 00 грн., яку направлено позивачу. При цьому, відповідач наголосив, що позивачем не спростовано факт виявленого під час перевірки порушення вимог законодавства та не доведено неправомірність винесення оскаржуваної постанови.
12 травня 2020 р. разом із відзивом на позовну заяву до суду від представника Державної служби України з безпеки на транспорті надійшло клопотання про витребування доказів.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 31.01.2020 р. на 474 км. автомобільної дороги Н-0 «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя» о 11 год. 05 хв. працівниками Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області було зупинено вантажний транспортний засіб DAF XF 105.410 (номерний знак НОМЕР_1 ), керування яким здійснював водій ОСОБА_1 .
Водій транспортного засобу надав для перевірки посадовим особам Управління наступні документи:
-посвідчення водія серії НОМЕР_2 ;
-свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 та серія НОМЕР_4 ;
-товарно-транспортну накладну №00001477 від 01.02.2020 р.;
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію вищезазначеного транспортного засобу власником даного транспортного засобу є ТОВ з ІІ «Євробус».
Працівниками Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області для перевірки обставин, що зазначені у п. 15 Порядку, при перевірці документів визначених ст. 48 Закон України «Про автомобільний транспорт» та п.2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 р. встановлено та зафіксовано в Акті №185731 від 31.01.2020 р. надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, передбачених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: на момент перевірки відсутня роздруківка цифрового тахографа водія ОСОБА_1 за 31.01.2020 р.
19 березня 2020 р. у приміщенні Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області відбувся розгляд справи щодо порушення ТОВ з ІІ «Євробус» законодавства про автомобільний транспорт, за підсумками якого Управлінням Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за №188173, згідно з якою до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 1700, 00 грн.
Не погодившись із вищезазначеною постановою, ТОВ з ІІ «Євробус» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
За змістом п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 р. (далі - Положення), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.
Пунктом 4 Положення передбачено, що основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.
Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб`єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 р.(далі - Порядок №1567).
Відповідно до п.3 Порядку №1567, органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.
Відповідно до п.4 Порядку №1567, державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту (п. 14 Порядку №1567).
Пунктом 15 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Відповідно до ч.2 ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" №2344-III від 05.04.2001 р. (далі - Закон України "Про автомобільний транспорт"), документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Відповідач зазначає, що у даному випадку під час проведення перевірки працівникам Укртрансбезпеки не було надано інші документи, передбачені законодавством, а саме: роздруківка даних роботи тахографа водія ОСОБА_1 за 31.01.2020 р.
У відповідності до положень п.п. 1.1, 1.2 Інструкції №385, цю Інструкцію розроблено відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - ЄУТР), Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, а також Законів України "Про автомобільний транспорт", "Про дорожній рух". Дана Інструкція визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів.
Пунктом 3.3 Інструкції №385 визначено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:
- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;
- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;
- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня. протягом якого керував транспортним засобом;
- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу: заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;
- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);
- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі та забезпечує належне зберігання таких записів.
Відповідно до п. 3.6 Інструкції №385, перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку:
- правильності роботи тахографа та відповідності його типу, згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР);
- наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку;
- дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа;
- дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом;
- наявності у водіїв транспортних засобі: тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа;
- строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, а саме за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Частиною 1 статті 50 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).
Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.
Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Згідно із положеннями частин 1, 3 ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами)).
Сторонами не заперечується той факт, що ТОВ з ІІ «Євробус» є власником відповідного транспортного засобу, щодо якого працівниками Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області складався Акт №185731 від 31.01.2020 р.
При цьому, судом встановлено, що 10 грудня 2018 р. між ТОВ з ІІ «Євробус», в особі директора ОСОБА_2 (Позичкодавець) та ТОВ «АВТОТРАНССЕРВІС», в особі директора Руссавського ОСОБА_3 (Користувач), був укладений договір позички транспортного засобу за №10122018, строком дії до 31.12.2020 р., у відповідно до п.п.1.1 Розділу І якого Позичкодавець зобов`язується передати Користувачеві у безоплатне тимчасове користування транспортний засіб марки DAF, державний номер НОМЕР_1 , а Користувач зобов`язується повернути транспортні засоби у тому стані, в якому він їх одержав, з урахуванням фізичного зносу.
Згідно з актом приймання-передачі транспортного засобу від 10 грудня 2018р. Позичкодавець передав, а Користувач прийняв у строкове безоплатне тимчасове користування транспортний засіб марки - DAF, державний номер НОМЕР_1 .
При цьому, у матеріалах справи відсутні докази, що водій відповідного транспортного засобу ОСОБА_1 є працівником (в т.ч. за цивільно-правовим договором) ТОВ з ІІ «Євробус».
Таким чином, з урахуванням вищевказаного, позивач не є перевізником.
Згідно статті 61 Конституції України - юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
При цьому, абз. 2 ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності рішення, не надав суду належних доказів, які спростовували б доводи позивача.
Суд, відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Зважаючи на те, що в ході розгляду справи встановлено, що в даному випадку позивач не був перевізником на транспортному засобі й останнім доведено, що ним не вчинялось порушення транспортного законодавства, про що зазначено в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №185731 від 31.01.2020 р.
При цьому, суд не надає оцінку наявності або відсутності порушень ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки позивач, в даному випадку, не є суб`єктом який повинен відповідати за дані порушення.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а позовні вимоги ТОВ з ІІ «Євробус» такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат в порядку статей 143 та 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.
Згідно із приписами ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Як убачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в сумі 2102, 00 грн., що документально підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями за №1577 від 27.03.2020 р. на суму 2102, 00 грн.
Інші докази документально підтверджених судових витрат, понесених позивачем у матеріалах справи відсутні.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на те, що позовну заяву задоволено, сума сплаченого позивачем судового збору за подачу позову до суду в сумі 2102, 00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області про застосування адміністративно-господарського штрафу до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Євробус» за №188173 від 19 березня 2020 р.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Роз`яснити, що відповідно до п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження, передбачений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя Н.В. Боженко