Справа № 160/5025/20
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2020 рокуСправа № 160/5025/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Аппарель де Ферніче» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,
07.05.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Аппарель де Ферніче» (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Дніпровської митниці Держмитслужби (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA110000/2020/000155/2 від 23.03.2020 року;
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що з метою митного оформлення товарів «частини меблів, виготовлені зі сталі, пофарбовані; механізми-розкладушки металеві, що являють собою металеві розкладушки з механізмом, який вмонтовується в дивани, що трансформуються у ліжка, моделі «СЕДАФЛЕКС» та «ЛУКА», було подано до Дніпровської митниці ДМС України ЕМД №UA110130.2020.008896.001 від 23.03.2020 р. з визначенням митної вартості товару за основним методом, за ціною договору. Проте, відповідачем безпідставно відкориговано митну вартість із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості - за резервним методом, у зв`язку з чим необґрунтовано збільшена ціна. Позивач вважає, що відповідачу був поданий достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої за першим методом. Долучені до митної декларації документи не містять розбіжностей і у повній мірі дають змогу визначити, який товар перевозився, за яким маршрутом, хто здійснював перевезення, вартість транспортних витрат, заявлених декларантом до митного оформлення. Підстав для коригування заявленої митної вартості у відповідача не було. Також в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості відповідачем всупереч вимогам Митного кодексу України не зазначені обґрунтовані підстави щодо неможливості визначення митної вартості товарів, заявлених декларантом. Не обґрунтовано застосування другорядного методу (резервного методу) визначення митної вартості придбаного позивачем товару відповідно до ст. 64 Митного кодексу України. У зв`язку з чим, позивач вважає, що рішення про коригування митної вартості та картка відмови у митному оформленні протиправні, суперечать вимогам чинного законодавства та підлягають скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2020 року відкрито провадження у адміністративній справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами.
15.06.2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що Дніпровська митниця Держмитслужби під час здійснення контролю митної вартості товару позивача та прийняття рішення про коригування заявленої позивачем митної вартості діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача. За ЕМД № UA110130/2020/008896 автоматизованою системою аналізу та управління ризиками було сформовано форми митного контролю, що стало підставою для ретельного та поглибленого вивчення поданих декларантом документів. За результатом перевірки документів та відомостей (формато-логічний контроль), наданих до митного оформлення за МД UA110130/2020/008896, проведеної у спосіб та з урахуванням положень ст. 337 МКУ, виявлено розбіжності у поданих документах та відсутність відомостей. Так, згідно з інвойсом від 20.03.2020 № 310 товар постачається на умовах FСА Брест (РБ). Відповідно до п. 5.1. договору перевезення вантажів №0101 від 10.11.2017 передбачено, що оплата за перевезення вантажів проводиться платіжним дорученням «Замовника» на протязі 5 днів з моменту одержання рахунку «Перевізником» з прикладеним оригіналом товарно-транспортної накладної або ЦМР та складається з винагороди Перевізника та транзитних коштів (транспортних витрат). Згідно з п. 5.3. цього ж договору «Замовник» сплачує всі непередбачені витрати, що стались при перевезеннях, які виникли з його вини. Оплата проводиться згідно пред`явлених документів. Довідка про транспортні витрати та рахунок - фактура №1603/15 від 16.03.2020 видані 16.03.2020. Тобто, раніше ніж здійснено фактичне перевезення, яке відповідно до СМR №1068077 розпочато лише 20.03.2020 р. Зазначене вказує на можливе не врахування всіх непередбачених витрат, що стались при перевезенні. Проте, за умовами п. 5.1. договору перевезення вантажів №0101 від 10.11.2017, оплата за транспортування на день подання МД від 23.03.2020 №UА110130/2020/008896 вже мала відбутися, однак, декларантом відповідні платіжні документи не надано. Також, відповідно до підпункту 3.1 від 31.10.2016 №31/10-2016 продавець зобов`язується поставити товар по узгодженому графіку відповідно до підпункту 3.2 «замовлення на місяць, із зазначенням бажаних строків доставки, повинен бути направлений продавцю до 20 числа попереднього місяця. Замовлення повинно бути оформлено на фірмовому бланку, містити підпис керівника та скріплений печаткою». Зазначені документи до митного оформлення не надано. За недотримання зазначених умов пунктом 6 зазначеного договору передбачена відповідальність. До того ж, було встановлено, що надані висновки торгово-промислової палати від 22.12.2018 № ГО-2802, від 31.01.2020 № ГО-282 не стосуються поставки оцінюваного товару. А наданий прайс-лист від 20.03.2020 №2 має суб`єктивний характер в розумінні вимог статті 52 МКУ, адже видано безпосередньо для ТОВ «Аппарель де Ферніче». Наведене може свідчити про наявність знижок або дисконту на оцінювані товари. Тому, у відповідача при здійсненні митного контролю товару за МД № UA110130/2020/008896 були достатні підстави для запиту додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості. Проте, у відповідь на повідомлення відповідача декларантом було надано товарну накладну від 20.03.2020 р. №1068077, яка по суті дублює інвойс від 20.03.2020 р. та листом від 23.03.2020 р. №23/03 повідомлено про неможливість надання додаткових документів. У зв`язку із неможливістю застосування першого методу визначення митної вартості було прийнято рішення послідовно перейти до другорядних. Митна вартість товару позивача була визначена митницею за другорядним методом визначення митної вартості згідно із ст. 64 Митного кодексу України, та ґрунтується на інформації попередніх оформлень з урахуванням характеристик товару до товару №1 за ЕМД № UA110140/2020/2423, де ціна товару визначена на рівні 4,13дол.США/кг. Таким чином, рішення про коригування митної вартості прийнято відповідно до норм чинного законодавства. У зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості було відмовлено у митному оформленні товару за МД UA110130/2020/008896 та видано картку відмови. Зважуючи на викладене, рішення про коригування митної вартості та картка відмови, що оскаржуються позивачем, цілком правомірні, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
Згідно із відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності товариства є неспеціалізована оптова торгівля (код КВЕД 46.90).
31.10.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аппарель де Ферніче» (далі - покупець) та Іноземним товариством з обмеженою відповідальністю «Аметист Метал Груп» (далі - продавець) укладено Контракт № 31/10-2016 від 31.10.2016 р., предметом якого продавець зобов`язується поставити, а покупець прийняти та сплатити механізми трансформації для м`якої меблі (далі - товар), на умовах даного контракту. Країна походження товару - Республіка Білорусь. Виробник товару: ІТОВ «Аметист Метал Груп» (п. 1.1. Контракту).
Згідно з п. 2. Контракту кількість товару, його асортимент, ціна товару вказуються в інвойсі, який є невід`ємною частиною контракту, при відвантаженні чергової партії товару.
Загальна сума контракту складає 10000000 доларів США. Валюта платежу - долари США, Євро.
Покупець зобов`язаний зробити сплату за товар шляхом перерахування грошових коштів на валютний рахунок продавця упродовж 30 календарних днів з дати відвантаження товару.
Усі банківські витрати в країні продавця - несе продавець, а в країні покупця - несе покупець. Комісія іноземного банку по переводу стягується за рахунок покупця.
Відповідно до п. 3. Контракту продавець зобов`язується поставити товар партіями по узгодженому графіку. Вартість товару, його кількість вказуються в інвойсі, який супроводжує товар.
Замовлення на місяць з вказівкою бажаних строків поставки має бути направлений продавцю до 20 числа попереднього місяця за допомогою факсимільного зв`язку чи електронною поштою. Замовлення має бути оформлено на фірмовому бланку, мати підпис керівника та бути скріпленим печаткою.
25.09.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аппарель де Ферніче» та Іноземним товариством з обмеженою відповідальністю «Аметист Метал Груп» укладено додаткову угоду №3 до Контракту №3/10-2016 від 31.10.2016 р., в якій погодили зміну банківських реквізитів покупця Товариства з обмеженою відповідальністю «Аппарель де Ферніче».
Відповідно до умов Договору-доручення №С13/15 від 05.03.2015 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Смартфомтранс» взяло на себе зобов`язання надати позивачу послуги з декларування та митного оформлення в Дніпропетровській митниці товарів, майна, транспортних засобів та інших вантажів, та звернулося 23.03.2020 р. до Дніпровської митниці Держмитслужби для митного оформлення (випуску) товарів, які було поставлено згідно з контрактом №3/10-2016 від 31.10.2016 р. та на підставі Іnvoice (рахунок-фактура) № 310 від 20.03.2020 р.
Так, згідно з електронною митною декларацією ІМ 40 ДЕ № UA110130/2020/008896 від 23.03.2020 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Аппарель де Ферніче» звернулось до Дніпровської митниці із для здійснення митного оформлення товару:
1. «частини меблів виготовлені зі сталі, пофарбовані; механізми - розкладушки металеві, що являють собою металеві розкладушки з механізмом, який вмонтовується в диван, що трансформується у ліжка: модель «Седафлекс», маркування: 12МС 140 - 63 шт., 12 МС 150 - 30 шт., 12МС 160 - 84 шт. (подвійного складання, комплектується сталевою зварною сіткою та натяжними пасами, без додаткового обладнання та оздоблення, постачається у зібраному стані), модель «Лука», маркування: 172 - 12 шт.», за ціною договору 2,838дол.США/кг.
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації (формато-логічний контроль), митним органом встановлено розбіжності та відсутність документів:
"1. Наданий прайс-лист від 20.03.2020 №2 має суб`єктивний характер в розумінні вимог статті 52 МКУ, адже видано безпосередньо для ТОВ «Аппарель де Ферніче». Наведене може свідчити про наявність знижок або дисконту на оцінювані товари. Згідно загальносвітової практики прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови поставки, умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, термін дії, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів. Відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару. Приміткам та додатковими положеннями до статті VII Генеральної у годи з тарифів і торгівлі визначено, що сумісним зі статтею VII було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.
2. Згідно з інвойсом від 20.03.2020 № 310 товар постачається на умовах FСА Брест (РБ). На підставі Правил використання внутрішніх та міжнародних торгових термінів Інкотермс 2010, які були прийняті Міжнародною торговою палатою та чинні з 01.01.11, при умовах поставки FСА продавець на власному складі, підприємстві чи в іншому зазначеному покупцем місці передає товар перевізнику, здійснює всі витрати, пов`язані із завантаженням товару, і сплачує митні платежі у країні-експортері. Відповідно до даних умов поставки до митної вартості включаються фактурна вартість товару, витрати на страхування, транспортні витрати до кордону України. Відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом МФУ від 24.05.2012 №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом, відповідно до п.2 ст.53 МКУ, подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, до яких належать: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. Калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Довідка про транспортні витрати видана 16.03.2020, тобто раніше ніж здійснено фактичне перевезення, яке відповідно до CMRN№1068077 розпочато лише 20.03.2020.
3. Відповідно до підпункту 3.1 від 31.10.2016 №31/10-2016 «Продавець зобов`язується поставити товар по узгодженому графіку», відповідно до підпункту 3.2 «замовлення на місяць, із зазначенням бажаних строків доставки, повинен бути направлений продавцю до 20 числа попереднього місяця. Замовлення повинно бути оформлено на фірмовому бланку, містити підпис керівника та скріплений печаткою».
Зазначені документи до митного оформлення не надано. За недотримання зазначених умов пунктом 6 вищезазначеного договору передбачена відповідальність.
4. Надані висновки торгово-промислової палати від 22.12.2018 № ГО-2802, від 31.01.2020 № ГО-282 не стосуються поставки оцінюваного товару.
Враховуючи викладене та з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, з урахуванням п. 3 ст. 53 Митного кодексу України, в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) виписку з бухгалтерської документації;
4) каталоги, специфікації, прайс-листи безпосереднього виробника товару;
5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями".
У відповідь на повідомлення митного органу листом від 23.03.2020 р. №23/03 позивачем повідомлено про те, що усі наявні на цей час документи до МД № UA110130/2020/008896 від 23.03.2020 були надані, просить продовжити митне оформлення даної ЕВМД.
На підставі п. 5 ст. 55 Митного кодексу України в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору та за результатами розгляду наявних документів, митним органом скориговано митну вартість товару за інформацією попередніх оформлень з урахуванням характеристик товару до рівня товару №1 за ЕМД від 10.03.2020 р. № UA110140/2020/2423 та визначено митну вартість товару позивача із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості - 2-г - (резервний метод), про що прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110000/2020/000155/2 від 23.03.2020 року та визначено ціну товару 4,13дол.США/кг.
Не погоджуючись із вказаними рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Правовідносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 року).
Згідно із частиною 1 статті 7 Митного кодексу України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної митної політики, становлять митну справу.
Відповідно до частини 1 статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (частина 4 статті 53 Митного кодексу).
Відповідно до частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина 6 статті 53 Митного кодексу України).
Згідно з частиною 1 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до частин 2, 3 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно з частиною 2 статті 55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до частин 2, 3 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митний орган має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому, такий контроль може здійснюватися в тому числі шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тобто з використанням бази даних Єдиної автоматизованої системи Державної митної служби України, яка містить відповідну інформацію.
Підставою для здійснення коригування митної вартості заявленого до митного оформлення товару за МД № UA110130/2020/008896 в сторону збільшення ціни товару із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості (резервного) стали сумніви митного органу щодо заявленої митної вартості товару, а саме: розбіжності в наданих документах, відсутність відомостей:
1. наданий прайс-лист від 20.03.2020 №2 має суб`єктивний характер в розумінні вимог статті 52 Митного кодексу України, оскільки видано безпосередньо для ТОВ «Аппарель де Ферніче», що може свідчити про наявність знижок або дисконту на оцінювані товари;
2. довідка про транспортні витрати видана 16.03.2020, тобто раніше ніж здійснено фактичне перевезення, яке відповідно до CMRN№1068077 розпочато лише 20.03.2020;
3. відповідно до підпункту 3.1 від 31.10.2016 №31/10-2016 «Продавець зобов`язується поставити товар по узгодженому графіку», відповідно до підпункту 3.2 «замовлення на місяць, із зазначенням бажаних строків доставки, повинен бути направлений продавцю до 20 числа попереднього місяця. Замовлення повинно бути оформлено на фірмовому бланку, містити підпис керівника та скріплений печаткою». Зазначені документи до митного оформлення не надано.
4. надані висновки торгово-промислової палати від 22.12.2018 № ГО-2802, від 31.01.2020 № ГО-282 не стосуються поставки оцінюваного товару.
Також у рішенні про коригування митної вартості зазначено, що декларантом не надано документів згідно з сформованим переліком на підтвердження заявленої митної вартості товару. Митна вартість товару, що імпортується, визначається із застосуванням резервного методу згідно з наявною у митного органу інформацією, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Митну вартість товару скориговано за інформацією попередніх оформлень з урахуванням характеристик товару, до рівня ціни товару №1 за ЕМД від 10.03.2020 №UA110140/2020/2423, де ціна товару у перерахунку на доларів США становить 4,13 дол.США/кг.
Суд критично оцінює означену позицію відповідача в обґрунтування правомірності прийняття оскаржуваного рішення про коригування.
Митним органом виявлені розбіжності, що не стосуються числового значення оцінюваного товару.
Посилання відповідача на те, що прайс-лист від 20.03.2020 №2 має суб`єктивний характер не враховується судом в якості обґрунтованого сумніву щодо заявленої митної вартості товару, оскільки означений прайс-лист не містить посилання на контракт №31/10-2016 від 31.10.2016 р., Іnvoice (рахунок-фактура) № 310 від 20.03.2020 р. та/або інші товаросупровідні документи на означену партію товару, не адресований конкретно Товариству з обмеженою відповідальністю «Аппарель де Ферніче», що виключає його адресну спрямованість.
Крім того, чинним законодавством визначено, що прайс-лист не є документом, що підтверджує митну вартість товару в розумінні частини 2 статті 53 Митного кодексу України, не є доказом, що підтверджує фактичну вартість імпортованого товару, та враховується митним органом лише за наявності розбіжностей, неповноти відомостей чи неточностей в основних документах. Вимоги щодо порядку складання, що форми та змісту прайс-листів іноземними суб`єктами господарювання не визначені законодавством України.
Посилання митного органу на те, що довідка про транспортні витрати видана раніше фактичного перевезення також не враховуються судом.
Згідно з п. 3.3. п. 3. Контракту №31/10-2016 від 31.10.2016 року, інвойсу від 20.03.2020 № 310 товар постачається на умовах FСА Брест (РБ).
За умовами поставки FСА відповідно до Інкотермс 2010 продавець на власному складі, підприємстві чи в іншому зазначеному покупцем місці передає товар перевізнику, здійснює всі витрати, пов`язані із завантаженням товару, і сплачує митні платежі у країні-експортері. Відповідно до даних умов поставки до митної вартості включаються фактурна вартість товару, витрати на страхування, транспортні витрати до кордону України.
До МД № UA110130/2020/008896 від 23.03.2020 року на підтвердження транспортних витрат позивачем надано договір про перевезення вантажів №0101 від 10.11.2017 р., додаткову угоду до Договору перевезення б/н від 31.01.2019 р., заявку на перевезення №13 від 16.03.2020 р., рахунок-фактуру №1603/15 від 16.03.2020 р., довідку б/н від 16.03.2020 р. про транспортні витрати, Міжнародну товарно-транспортну накладну СMR №1068077 від 20.03.2020 р., про що відсутні заперечення відповідача.
У заявці на перевезення №13 від 16.03.2020 р. зазначена дата подачі транспорту під завантаження 19.03-2020р.-20.03.2020р. Фактичне перевезення відбулось 20.03.2020 р., що зазначено в Міжнародній товарно-транспортній накладній СMR №106807 від 20.03.2020 р. У Міжнародній товарно-транспортній накладній №106807 від 20.03.2020р є посилання на контракт від 31.10.2016 р. №31/10-2016, інвойс №310 від 20.03.2020 р., умови поставки та зазначено конкретного перевізника - ФОП ОСОБА_1 , який видав довідку б/н від 16.03.2020 р. та зазначений у заявці на перевезення №13 від 16.03.2020 р. Вартість транспортних витрат, що зазначена в рахунку-фактурі №1603/15 від 16.03.2020 р., довідці б/н від 16.03.2020 р. та заявці на перевезення №13 від 16.03.2020 р. повністю кореспондуються між собою.
За таких обставин, документи, надані позивачем як декларантом на підтвердження транспортних витрат документи не містять розбіжностей і у повній мірі дають змогу визначити, який товар перевозився, за яким маршрутом, хто здійснював перевезення, вартість транспортних витрат заявлених декларантом для митного оформлення.
Посилання відповідача у відзиві на те, що у п.п. 5.1., 5.3. договору про перевезення вантажів №0101 від 10.11.2017 р. передбачено, що оплата за перевезення вантажів проводиться платіжним дорученням «Замовника» протягом 5 днів з моменту одержання рахунку «Перевізником» з прикладеним оригіналом товарно-транспортної накладної або ЦМР та складається з винагороди Перевізника та транзитних коштів (транспортних витрат), «Замовник» сплачує всі непередбачені витрати, що стались при перевезеннях, які виникли з його вини, оплата проводиться згідно з пред`явленими документами, та на те, що за умовами п. 5.1. договору перевезення вантажів №0101 від 10.11.2017, оплата за транспортування на день подання МД від 23.03.2020 №UА110130/2020/008896 вже мала відбутися, однак, декларантом відповідні платіжні документи до митного оформлення не надано, не можуть бути прийняти судом до уваги, оскільки не були покладені в основу оскаржуваних у цій справі рішень.
Відповідно до положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.
Щодо ненадання позивачем до митного оформлення документів на виконання умов п.п. 3.1. та 3.2. контракту, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 2.1. контракту кількість товару, його асортимент, ціна товару вказуються в інвойсі, який є невід`ємною частиною контракту, при відвантаженні чергової партії товару. Згідно з п. 3. контракту від 31.10.2016 №31/10-2016 продавець зобов`язується поставити товар партіями по узгодженому графіку. Вартість товару, його кількість вказуються в інвойсі, який супроводжує товар (п. 3.1.). Замовлення на місяць з вказівкою бажаних строків поставки має бути направлений продавцю до 20 числа попереднього місяця за допомогою факсимільного зв`язку чи електронною поштою. Замовлення має бути оформлено на фірмовому бланку, мати підпис керівника та бути скріпленим печаткою.
Отже, поставка товару здійснюється партіями і до кожної партії товару складається Інвойс, в якому обов`язково зазначається кількість товару, його асортимент, ціна (вартість) товару, який супроводжує товар та є невід`ємною частиною контракту. Замовлення та графік поставки не визначено умовами контракту як документи, які супроводжують товар, або є невід`ємною його частиною. Окрім того, не є тими документами, які відповідно до частин 2, 3 статті 53 Митного кодексу України підтверджують митну вартість товарів та можуть підтвердити числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, у разі виявлення розбіжностей, неточностей у документах на підтвердження митної вартості.
Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені у статті 53 Митного кодексу України, забороняється.
Критично суд оцінює і доводи відповідача про те, що надані позивачем як декларантом висновки Торгово-промислової палати від 22.12.2018 № ГО-2802, від 31.01.2020 № ГО-282 не стосуються поставки оцінюваного товару.
Висновки експерта Торгово-промислової палати №ГО-282 від 31.01.2020 р. стосуються ринкової вартості товару - моделі Седафлекс 12МС 140, Седафлекс 12МС 150 та Седафлекс 12МС 160, на виконання контракту від 31.10.2016 №31/10-2016, що цілком узгоджується з товаром, митне оформлення якого проводилось згідно з МД № UA110130/2020/008896 від 23.03.2020 року.
Висновки експерта Торгово-промислової палати №ГО-2802 від 22.12.2018 р. стосуються товару - моделі Седафлекс 12МС 140, Седафлекс 12МС 150, Седафлекс 12МС 160 та моделі Лука 152, Н10 162, Н10 112, у тому числі моделі Лука 172 на виконання контракту від 31.10.2016 №31/10-2016, що цілком узгоджується з товаром, митне оформлення якого проводилось згідно з МД № UA110130/2020/008896 від 23.03.2020 року.
Отже, наведені у рішенні про коригування митної вартості висновки митного органу про сумнівність заявленої митної вартості товару є безпідставними та необґрунтованими.
Саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.06.2020 року у справі № 805/2575/16-а.
Щодо обґрунтованості застосування митним органом другорядного методу (резервного методу) визначення митної вартості придбаного позивачем товару відповідно до ст. 64 Митного кодексу України, суд зазначає наступне.
Згідно з митною декларацією № UA110130/2020/008896 від 23.03.2020 року ТОВ «Аппарель де Ферніче» заявило вартість товару за першим методом.
Товар (частини меблів виготовлені зі сталі, пофарбовані; механізми - розкладушки металеві, що являють собою металеві розкладушки з механізмом, який вмонтовується в диван, що трансформується у ліжка: модель «Седафлекс», маркування: 12МС 140 - 63 шт., 12 МС 150 - 30 шт., 12МС 160 - 84 шт. (подвійного складання, комплектується сталевою зварною сіткою та натяжними пасами, без додаткового обладнання та оздоблення, постачається у зібраному стані), модель «Лука», маркування: 172 - 12 шт.), країна походження товару - Республіка Білорусь. Виробник товару: ІТОВ «Аметист Метал Груп», у свою чергу, було розмитнено за митною декларацією ІМ 40 № UA110130/2020/009063 від 24.03.2020 року, в якій декларант заявив вартість товару, визначену митним органом за 6 резервним методом - за ціною, зазначеною в рішенні про коригування митної вартості товарів № UA110000/2020/000155/2 від 23.03.2020 року.
Згідно з положеннями частин 1-3 статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до статті 64 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.
У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.
Згідно з статтею 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті.
Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
У постанові від 05.02.2019 року у справі №816/1199/15-а Верховний Суд зробив висновок, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч. 2 ст. 55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), має бути доведено, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.
Проте, Дніпровською митницею ДМС України не доведено об`єктивної неможливості визначення митної вартості товару за ціною договору (метод 1) та застосувати один із другорядних (попередніх) методів визначення митної вартості товару позивача, окрім шостого (резервного) методу.
Таким чином, відповідач не навів жодного доводу на підтвердження того, що декларант не міг застосувати визначення митної вартості за ціною договору, а також безпідставно застосував резервний метод визначення митної вартості придбаного позивачем товару, оминувши інші другорядні (попередні) методи, які один за одним повинні застосовуватися при визначенні ціни ввезеного товару на митну територію України та передують резервному.
Належних доказів на підтвердження протилежного відповідачем не надано.
Суд зазначає, що у спірному рішенні митним органом не ставиться питання про те, що позивачем не включено до митної вартості товару складові визначення такого товару, а все зводиться до того, що у митниці наявна інформація щодо раніше визнаної/визначеної митної вартості за інформацією попередніх митних оформлень з урахуванням характеристик товару №1 за МД №UA110140/2020/2423 від 10.03.2020 р., де ціна товару становить 4,13дол.США/кг., з цього приводу і виник сумнів.
Проте, рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено.
Також необхідно врахувати те, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 року у справі № 818/1186/17.
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Частиною 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
З огляду на викладене, суд вважає, що висновки митного органу про те, що використані декларантом відомості при визначенні митної вартості імпортованого товару не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно, або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні, відповідно до приписів частини 2 статті 58 Митного кодексу України, є безпідставними і необґрунтованими, у зв`язку з чим рішення про коригування митної вартості товару є протиправним.
Відповідачем не доведено наявність обґрунтованого сумніву щодо правильності визначення позивачем митної вартості імпортованого на підстав поданих ним документів. Отримавши від декларанта документи, які, на думку суду, підтверджують правильність задекларованої митної вартості товару за основним методом, відповідач з порушенням норм права здійснив коригування заявленої митної вартості із застосуванням другорядних методів.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.
У відповідності до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За приписами статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відтак, позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, сплачений позивачем судовий збір за подання цієї позовної заяви до суду в сумі 2102,00грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 73, 77, 139, 242-243, 245-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA110000/2020/000155/2 від 23.03.2020 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аппарель де Ферніче» судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. відповідно до платіжного доручення № 2 від 22.04.2020 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський