Справа № 382/702/20
Суддя: Литвин Л. І.
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/702/20
Провадження 2-а/382/39/20
РІШЕННЯ

Іменем України

08 липня 2020 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л.І.

при секретарі Чемерис С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Яготин справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 БПП в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області лейтенанта поліції Никитюк Євгенія Васильовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

Встановив:

Позивач звернувся до Яготинського районного суду з позовом до інспектора роти № 4 БПП в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області лейтенанта поліції Никитюк Євгенія Васильовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, в котрому зазначено, що 27 травня 2020 р. інспектор роти 4 батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП Никитюк Є.В. склав постанову про накладення на нього адміністративного стягнення серії ЕАМ № 2596714 у вигляді штрафу у розмірі 425 грн за ч.2 ст. 122 КУпАП. У постанові зазначено, що 27 травня 2020 р. приблизно о 17:39 год. він, керуючи транспортним засобом- "Мерседес-Бенц", д.н.з. НОМЕР_1 у м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 58, проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 ґ ПДР України. Відповідач не надав йому для огляду відео та він взагалі не бачив, який саме був застосований технічний прилад, що має функції відеозапису. До моменту ввімкнення забороняючого сигналу світлофора, ще 3 сек. світив миготливий зелений, а відповідно до п. 8.7.3 в) ПДР України зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП є незаконним, а постанова підлягає до скасування.

В судове засідання позивач не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. В силу ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи...

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду відзив, котрий обгрунтований наступним. Позивача було ознайомлено з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, однак він не виявив бажання скористатись будь-якими правами згідно статті 268 КУпАП. В ході розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач не перешкоджав реалізації права на отримання правової допомоги на міспі розгляду справи чи в телефонному режимі, про що роз`яснено порушнику. Крім цього, законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, як і не обґрунтував, що вчиняв дії, спрямовані саме на прибуття адвоката на місце зупинки транспортного засобу. В адміністративному позові, а також на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського позивач визнає, що дійсно рухався на жовтий сигнал світлофору, однак правопорушення в цьому не вбачає, стверджуючи, що він нікому не заважав. Таким чином, розглядаючи дану адміністративну справу, інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно із статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до вимог п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно із ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення, зокрема, проїзду на заборонний сигнал світлофора, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення проїзду на заборонний сигнал світлофора.

А згідно із п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України, сигнали світлофора мають такі значення: зелений дозволяє рух; зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух; жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу; червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Під час розгляду справи установлено, що 27 травня 2020 р. інспектором роти 4 батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП Никитюк Є.В. відносно позивача складено постанову серії ЕАМ № 2596714 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., а саме за те, що ОСОБА_1 27 травня 2020 р. приблизно о 17:39 год., керуючи транспортним засобом- "Мерседес-Бенц", д.н.з. НОМЕР_1 у м. Бориспіль вул. Київський шлях, 58, проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 ґ ПДР України.

Посилання відповідача на те, що позивач визнав вину у вчиненні правопорушення та що він дійсно рухався на жовтий сигнал світлофору, спростовуються відеозаписом, на якому зафіксовано пояснення ОСОБА_1 в тій частині, що він завершував маневр на заборонений жовтий сигнал світлофора.

Разом з тим, на відеозаписі не зафіксовано сам факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Таким чином, наданим відповідачем відеозаписом події не доведено факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, а відтак є підстави стверджувати, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАМ № 2596714 від 27 травня 2020 р. винесена незаконно, що в свою чергу призвело до незаконного притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Такі правові висновки зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22.12.2010р.

В адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Ураховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП не доведена, в зв"язку з чим суд вважає, що постанова підлягає до скасування, а провадження в справі про адміністративне правопорушення до закриття.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. ст. 33,122, 245,247,251,252,268,278,280,284, 286 КУпАП,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 БПП в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області лейтенанта поліції Никитюк Євгенія Васильовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАМ № 2596714 від 27 травня 2020 р., складену інспектором роти № 4 БПП в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області лейтенантом поліції Никитюк Євгенієм Васильовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19).

Суддя Литвин Л.І.