Справа № 360/1549/20
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2020-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

07 липня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1549/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Східної митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про кригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 13 квітня 2020 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Східної митниці Держмитслужби (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 05 березня 2020 року № UA702000/2020/000024/1.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05 березня 2020 року відповідачем винесено рішення про коригування заявленої митної вартості товарів № UA702000/2020/0000023/l, яким збільшено митну вартість товару - «Автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель «CRAFTER», номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна 1968 куб. см, модельний рік виготовлення 2012 рік, календарний рік виготовлення 2012 рік, тип кузова фургон, який був у використанні», та визначено на рівні 5500,00 євро. Карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА702030/2020/00029 відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією з посиланням на винесення рішення про коригування митної вартості. Імпортований позивачем транспортний засіб 06 березня 2020 року випущено у вільний обіг за митною декларацією № UА702030/2020/000509, оформленою відповідно до вимог статті 55 Митного кодексу України та розділу X цього Кодексу із забезпеченням сплати різниці між сумою, визначеною декларантом (40285,09 грн) та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів (54464,52 грн). Позивач зазначає, що спірна різниця надмірно сплачених ним митних платежів при митному оформлені автомобіля складає - 14179,43 грн.

Позивач 20 березня 2020 року звернувся до Східної митниці Держмитслужби із заявою про надання додаткових документів в обґрунтування заявленої митної вартості транспортного засобу, у розгляді якої Східна митниця Держмитслужби відмовила листом від 26 березня 2020 року № 7.15-08/15/1-310/883.

Позивач вважає рішення відповідача необґрунтованим, оскільки у ньому не вказано: наявну у митного органу інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. Зазначення в оскаржуваному рішенні номеру та дати митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості товару, не дає підстави вважати таке рішення обґрунтованим.

Позивач вважає, що у Східної митниці Держмитслужби не було обґрунтованих підстав, передбачених законодавством, для відмови в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю транспортного засобу.

Крім того, на думку позивача приймаючи рішення про коригування митної вартості, інспектором протиправно здійснено перехід до шостого методу визначення митної вартості без застосування попередніх методів.

Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (арк. спр. 12-13) та про витребування доказів (арк. спр. 14-16).

Ухвалою від 21 квітня 2020 року адміністративний позов залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (арк. спр. 36).

Ухвалою від 12 травня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження; задоволено клопотання позивача про витребування доказів (арк. спр. 79-81).

Від представника Східної митниці Держмитслужби 15 травня 2020 року за вх. № 19109/2020 надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження (арк. спр. 84-85), у задоволенні якого відмовлено ухвалою від 02 червня 2020 року (арк. спр. 123).

Від представника Східної митниці Держмитслужби 27 травня 2020 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав (арк. спр. 99-104).

Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, керуючись положеннями частин другої, третьої статті 53 та частини 5 статті 54 Митного кодексу України, Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, після опрацювання документів, наданих декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару, встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті, а саме, відсутні відомості яким чином здійснено оплату оцінюваного товару згідно з поданим до митного оформлення інвойсом від 28 лютого 2020 року № 2020- 0071. Додатково здійснено порівняння заявленої фактурної вартості транспортного засобу з рівнем фактурної вартості транспортних засобів з подібними (аналогічними) характеристиками, митне оформлення яких вже здійснено, та встановлено, що дані товари оформлені за більш високим рівнем фактурної вартості, що викликало сумніви щодо заявленого рівня фактурної вартості транспортного засобу. Також, подані до митного оформлення за митною декларацією від 04 березня 2020 року № UA702030/2020/000490 документи мають наступні розбіжності та невідповідності: до митного оформлення надано копію митної декларації країни відправлення від 28 лютого 2020 року № 20NLK75Y44A07GWD54, згідно з якою країна відправлення Нідерланди. Однак фірма, яка продавала транспортний засіб зареєстрована в Німеччині; в поданому свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу Zulassungsbescheinigung Teil II в графі НОМЕР_2 .1/ НОМЕР_3 .1 власником транспортного засобу зазначено «ALWA GMBH», в графі C3.3/ НОМЕР_4 .3 адреса власника: НОМЕР_5 SUDHANG 20, 4В455 BAD BENTHEIM. Проте, відповідно до інвойсу від № 2020-0071 від 28 лютого 2020 року авто придбано у фірми L.O.N. Fahrzeughandel, адреса: Oldenzaalerstrasse 2а, 48455, Gildehaus. Отже, фірма L.O.N. Fahrzeughandel виступає посередником для придбання транспортного засобу, разом з тим, декларантом не надано договір з третіми особами.

Для підтвердження числового значення митної вартості заявленого до митного оформлення товару декларанту ПП «Інтерброк» Пихтіну С.Ю. направлено запит щодо подання додаткових документів, а саме: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. У відповідь на запит додаткових документів 05 березня 2020 року від декларанта засобами електронного зв`язку надійшов лист про відмову надати додаткові документи № 04/03-1.

У зв`язку з обґрунтованими сумнівами щодо правильності заявленої митної вартості та неподанням декларантом жодного додаткового документу для підтвердження заявленої митної вартості, з метою визначення вартісної основи для розрахунку митної вартості оцінюваного товару, здійснено аналіз митних оформлень згідно з ціновою базою Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби з 05 грудня 2019 року по 05 березня 2020 року. В розрахунок взято найменший рівень митної вартості транспортного засобу з подібними (аналогічними) характеристиками, що становить 5500 євро/шт. (митна декларація від 23 грудня 2019 року № UA204060/2019/300938).

Представник відповідача вважає, що рішення про коригування митної вартості від 05 березня 2020 року № UA702000/2020/000024/1 прийнято з дотриманням вимог митного законодавства, в тому числі частини 2 статті 55 Митного кодексу України та наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору».

Від позивача 01 червня 2020 року за вх. № 21300/2020 надійшла відповідь на відзив (арк. спр. 119-121).

Представником відповідача 10 червня 2020 року за вх № 22723/2020 подано заперечення (арк. спр. 130-132).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд встановив таке.

З виданих на ім`я позивача паспорта громадянина України, картки фізичної особи-платника податків встановлено такі дані: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 (арк. спр. 17-19).

Позивачем 01 березня 2020 року ввезено на територію України транспортний засіб VOLKSWAGEN, модель «CRAFTER», номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна 1968 куб. см, модельний рік виготовлення 2012 рік, календарний рік виготовлення 2012 рік, тип кузова фургон, що підтверджено актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 01 березня 2020 року № UA 205020/2020/103987 (арк. спр. 22-23).

ПП «Інтерброк» до митного оформлення подано митну декларацію від 04 березня 2020 року № UA702030/2020/000490 на товар легковий автомобіль VOLKSWAGEN, модель «CRAFTER», номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна 1968 куб. см, модельний рік виготовлення 2012 рік, календарний рік виготовлення 2012 рік, тип кузова фургон, у графі 42 якої вказана ціна товару 3900,00 євро (арк. спр. 64-65).

Згідно з графою 44 митної декларації до митного оформлення разом з митною декларацією подано такі документи: рахунок-фактуру (інвойс) від 28 лютого 2020 року № 2020-0071, декларацію про походження товару від 28 лютого 2020 року № 2020-0071, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 01 березня 2020 року № UA 205020/2020/103987, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 09 вересня 2019 року № FM764005, договір про надання послуг митного брокера від 27 лютого 2020 року № 82, документ, що відповідно до законодавства підтверджує право на постійне проживання або тимчасове проживання (перебування) в Україні від 17 січня 1997 року ЕК 316330, додаткову інформацію від 10 лютого 2020 року, лист від 04 березня 2020 року № 04/03-1, копію митної декларації країни відправлення від 28 лютого 2020 року № 20NLK75Y44F07GWD54, сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу від 02 березня 2020 року № UA.008.0021073-20 (арк. спр. 60-63, 109-111).

Східною митницею Держмитслужби 04 березня 2020 року електронним повідомленням направлено ПП «Інтерброк» запит щодо подання додаткових документів, а саме: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що підтверджено запитом з АСМО «Інспектор» (арк. спр. 137, 138).

У запиті також вказано, що після опрацювання документів, наданих декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару, встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, а саме: відсутні відомості, яким чином здійснено оплату оцінюваного товару згідно з інвойсом від 28 лютого 2020 року № 2020-0071. Додатково здійснено порівняння заявленої фактурної вартості транспортного засобу з рівнем фактурної вартості транспортних засобів з подібними (аналогічними) характеристиками, митне оформлення яких вже здійснено, та встановлено, що дані товари оформлені за більш високим рівнем фактурної вартості транспортного засобу.

ПП «Інтерброк» листом від 04 березня 2020 року № 04/03-1 на запит Східної митниці Держмитслужби від 04 березня 2020 року № UA702030/2020/000490 про надання додаткових документів згідно з частиною третьою статті 53 Митного кодексу України повідомило про неможливість надання інших додаткових документів, оскільки їх не існує (арк. спр. 112).

Східною митницею Держмитслужби прийнято рішення від 05 березня 2020 року № UA702000/2020/000024/1 про коригування митної вартості товарів, згідно з яким здійснено коригування митної вартості транспортного засобу за 6 методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України із розрахунку 5500,00 євро (МД від 23 грудня 2019 року № UA204060/2019/300938) (арк. спр. 24-25).

Згідно з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 05 березня 2020 року № UA702030/2020/00029 за результатами перевірки митної декларації, а також інших документів, наданих відповідно до Митного кодексу України, поданих 04 березня 2020 року ПП «Інтерброк», повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів на підставі пункту 2 частини шостої статті 54 Митного кодексу України, у зв`язку із ненаданням декларантом у повному обсязі додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів. Також роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечить можливість митного оформлення товарів: подання нових ЕМД та ДМВ з митною вартістю, визначеною на підстав рішення від 05 березня 2020 року № UA702000/2020/000024/1 (арк. спр. 68-69).

З урахуванням рішення про коригування митної вартості від 05 березня 2020 року № UA702000/2020/000024/1 та картки відмови від 05 березня 2020 року № UA702030/2020/00029 ПП «Інтерброк» подано до Східної митниці Держмитслужби митну декларацію від 06 березня 2020 року № UА702030/2020/000509 (арк. спр. 71-72).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Така оцінка надається судом виходячи зі змісту оскаржуваного рішення.

Верховна Рада України 10 квітня 2008 року шляхом прийняття Закону України № 250-VI ратифікувала Протокол про вступ України до Світової організації торгівлі (надалі - СОТ) та приєдналася до Угоди про СОТ, чим взяла на себе зобов`язання, серед іншого, дотримуватися положень Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року (ГАТТ 1994).

Відповідно до статті VII пункту 2 (a) Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1947 року (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках.

В статті VII пункт 2 «b» цієї угоди вказано, що під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи подібного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або і) з порівнюваними кількостями, або іі) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.

Відповідно до частини першої статті 4 Митного кодексу України у цьому Кодексі наведені нижче терміни і поняття вживаються в такому значенні:

декларант - особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування (пункт 8);

декларація митної вартості - документ встановленої форми, що подається декларантом і містить відомості щодо митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України чи стосовно яких змінюється митний режим (пункт 9);

митна декларація - заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури (пункт 20).

Згідно з частиною першою статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною другою статті 52 Митного кодексу України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості (частина четверта статті 52 Митного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з частиною другою статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частини п`ята та шоста статті 53 Митного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина друга статті 54 Митного кодексу України).

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 Митного кодексу України).

Згідно з частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються.

Пунктом 2 частини шостої статті 54 Митного кодексу України встановлено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі: невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів (частина перша статті 55 Митного кодексу України).

Згідно з частиною другою статті 55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі (частина п`ята статті 55 Митного кодексу України).

Аналіз наведених вище норм законодавства свідчить, що до виключної компетенції митних органів належить перевірка та контроль за правильністю визначення декларантом митної вартості товару. Саме митний орган встановлює достатність наданих декларантом документів для підтвердження митної вартості товару.

У рішенні про коригування митної вартості товарів від 05 березня 2020 року № UA702000/2020/000024/1 зазначено, що підставою для направлення ПП «Інтерброк» письмового запиту про надання додаткових документів, що стосуються оцінюваного товару, стала відсутність відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - відсутні відомості, яким чином здійснено оплату оцінюваного товару згідно з інвойсом від 28 лютого 2020 року № 2020-0071.

Дослідженням пункту 44 митної декларації від 04 березня 2020 року № UA702030/2020/000490 підтверджено твердження митного органу, що декларантом разом з митною декларацію до митного оформлення не надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Проте, пунктом 4 частини другої статті 53 цього Кодексу визначений обов`язок декларанта, у разі оплати рахунку, надати на підтвердження митної вартості товару банківський платіжний документ, що стосується оцінюваного товару.

Отже судом встановлено, що декларантом разом з митною декларацією до митного оформлення надано не повний обов`язковий для надання у даному випадку пакет документів, визначений частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

Допущена декларантом неповнота поданих документів свідчить про відсутність у митного органу на час митного оформлення всіх відомостей щодо ціни товару, що фактично сплачена, та надала митному органу право направити обов`язкову до виконання письмову вимогу про надання додаткових документів на підтвердження ціни товару та спростування обґрунтованих сумнівів митного органу за визначеним частиною третьою статті 53 Митного кодексу України переліком документів.

Також в оскаржуваному рішенні вказано, що відповідачем додатково здійснено порівняння заявленої фактурної вартості транспортного засобу з рівнем фактурної вартості транспортних засобів з подібними (аналогічними) характеристиками, митне оформлення яких вже здійснено, та встановлено, що дані товари оформлені за більш високим рівнем фактурної вартості транспортного засобу. На думку суду, такий факт сам по собі не може бути підставою для витребування додаткових документів, проте є підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності поданих декларантом документів.

Що стосується тверджень відповідача про існування й інших підстав для направлення письмового запиту про надання документів, суд не надає їм правової оцінки та відхиляє, зважаючи на відсутність цих підстав не тільки в оскаржуваному рішенні, а й в інших документах, складених під час митного оформлення товару.

За таких обставин, суд встановив, що Східна митниця Держмитслужби, направляючи ПП «Інтерброк» письмову вимогу про надання додаткових документів, діяла із дотриманням вимог статті 53 Митного кодексу України.

У свою чергу ПП «Інтерброк» листом від 04 березня 2020 року № 04/03-1 відмовився від надання додаткових документів на запит митного органу (арк. спр. 112).

Зважаючи на все вищевикладене, судом встановлено, що ПП «Інтерброк» не виконано вимоги пункту 2 частини другої статті 52 Митного кодексу України щодо обов`язку надання митному органу достовірних відомостей про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, та частини третьої статті 53 Митного кодексу України щодо обов`язку надання додаткових документів на вимогу Східної митниці Держмитслужби.

Відтак, судом встановлено, що відповідач мав всі законні підстави для прийняття рішення від 05 березня 2020 року № UA702000/2020/000024/1 про коригування митної вартості товарів відповідно до статті 55 Митного кодексу України та відмови в прийнятті митної декларації від 04 березня 2020 року № UA702030/2020/000490, про що складено картку відмови від 05 березня 2020 року № UA702030/2020/00029.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що прийняте відповідачем рішення від 05 березня 2020 року № UA702000/2020/000024/1 відповідає визначеним частиною другою статті 55 Митного кодексу України вимогам. Окремі незначні недоліки цього рішення, про які вказує позивач, тобто допущені відповідачем процедурні порушення, на думку суду, не можуть бути самостійною підставою для скасування правильного за своїм змістом рішення суб`єкта владних повноважень.

Що стосується визначення Східною митницею Держмитслужби митної вартості товару за шостим методом, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина друга статті 57 Митного кодексу України).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина третя статті 57 Митного кодексу України).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 Митного кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (частина друга статті 64 Митного кодексу України).

У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод (частина четверта статті 64 Митного кодексу України).

З огляду на неподання декларантом всіх документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій, третій статті 53 Митного кодексу України, що потягло за собою відсутність відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінюваний товар, судом встановлено, що Східною митницею Держмитслужби правомірно відмовлено декларанту у застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

У зв`язку з обґрунтованими сумнівами щодо правильності заявленої митної вартості та неподанням декларантом жодного додаткового документу для підтвердження заявленої митної вартості, з метою визначення вартісної основи для розрахунку митної вартості оцінюваного товару, відповідачем правомірно здійснено аналіз митних оформлень згідно з ціновою базою Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби, де інформація відображається за три місяці, що передують даті митного оформлення за період з 05 грудня 2019 року по 05 березня 2020 року. Аналізом наявної інформації з`ясовано, що, враховуючи основні технічні характеристики товару, встановлено, що загальний рівень митної вартості транспортних засобів становить від 5200 до 6200 євро/шт, що підтверджено відповідним витягом (арк. спр. 108).

Вказаною у витязі інформацією підтверджено твердження представника Східної митниці Держмитслужби про неможливість взяти до уваги митні оформлення транспортних засобів, здійснених за нижчим рівнем митної вартості 5200, 5299,99 та 5400 євро/шт., через відмінність моделі оцінюваного транспортного засобу, кількість місць, умов постачання.

Найменший рівень митної вартості транспортного засобу з подібними (аналогічними) характеристиками становить 5500,00 євро/шт. за митною декларацією від 23 грудня 2019 року № UA204060/2019/300938, який відповідачем й взято в розрахунок митної вартості оцінюваного транспортного засобу (арк. спр. 93).

Також судом встановлено, що Східною митницею Держмитслужби проведено з ПП «Інтерброк» консультацію, в процесі якої декларанту надано роз`яснення щодо причин послідовного незастосування попередніх методів визначення митної вартості товарів, а саме: оскільки, використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується (частина друга статті 58 Митного кодексу України); не можливе застосування методу визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних товарів (відповідно до статті 59 Митного кодексу України) та методу визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо подібних товарів (відповідно до статті 60 Митного кодексу України) з причини неможливості у повній мірі виконати умови, передбачені статтями 59-61 Митного кодексу України; використання методів на основі віднімання та додавання вартості відповідно до статей 62-63 Митного кодексу України неможливо з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта (арк. спр. 135-136).

Консультація електронним повідомленням направлена ПП «Інтерброк» 05 березня 2020 року, що підтверджено інформацією з АСМО «Інспектор» (арк. спр. 134).

Від ПП «Інтерброк» будь-яка інформація щодо визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 та 60 Митного кодексу України, подана відповідно до частини четвертої статті 57 цього Кодексу, до митного органу не надходила.

Зважаючи на вищевказані обставини, суд дійшов висновку, що твердження позивача щодо непроведення консультації між митним органом та декларантом не відповідають фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що у рішенні від 05 березня 2020 року № UA702000/2020/000024/1 також вказано причини неможливості послідовного застосування попередніх методів визначення митної вартості товару, а також обґрунтування застосованого числового значення митної вартості оцінюваного товару на рівні 5500,00 євро/шт., з огляду на митну вартість транспортного засобу з подібними (аналогічними) характеристиками, оформленого за митною декларацією від 23 грудня 2019 року № UA204060/2019/300938.

З огляду на встановлені судом обставини, суд відхиляє твердження позивача, що оскаржуване рішення не містить інформації та джерел, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості, як такі, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Крім того, суд з цього приводу вважає за необхідне зауважити, що у разі потреби декларант або уповноважена ним особа, керуючись положеннями частини четвертої статті 64 Митного кодексу України, може звернутися до митного органу з вимогою про надання інформації про визначену митним органом митну вартість оцінюваного товару.

Суд не надає правової оцінки твердженням позивача про недотримання відповідачем вимог частини дев`ятої статті 55 Митного кодексу України, безпідставної відмови у врахуванні поданих позивачем відповідно до частини восьмої статті 55 Митного кодексу України додаткових документів платіжного документу від 28 лютого 2020 року на суму 3900,00 євро/шт. та перекладу на українську мову, як підстав для винесення рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасування рішення про коригування заявленої митної вартості, оскільки додаткові докази подано позивачем вже після прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, а дій (бездіяльність) митного органу щодо розгляду додатково поданих позивачем документів, зважаючи на заявлені позивачем вимоги, не входять до меж предмету доказування по даній справі.

Що стосується інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вищевикладені факти та обставини свідчать що Східна митниця Держмитслужби при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, що є безумовною підставою для відмови у задоволенні позову в повному обсязі, а інші доводи не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Зважаючи на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що за правилами, визначеними статтею 139 КАС України, у разі відмови у задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати йому не відшкодовуються.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Східної митниці Держмитслужби (місцезнаходження: 92704, Луганська область, місто Старобільськ, вулиця Лангемака, будинок 76, код за ) про визнання протиправним та скасування рішення про кригування митної вартості товарів відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова