Справа № 400/549/20
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2020-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/549/20

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Домусчі С.Д.,

Кравця О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2020 року, прийняте у складі суду Марич Є.В. в місті Миколаїв по справі за позовом Державної податкової служби України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2020 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегабуд-Н" до Державної податкової служби України про скасування рішення від 22.11.2019 р. № 1335956/41528079,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Мегабуд-Н" звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової служби України, в якому позивач просив суд скасувати рішення комісії ДПС України, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації від 22.11.2019 р. № 1335956/41528079.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2020 року позов Товариства обмеженою відповідальністю "Мегабуд-Н" до Державної податкової служби України задоволено. Скасовано рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації від 22.11.2019 року №1335956/41528079.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Державна податкова служба України звернулась до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що судом при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми процесуального права, зокрема ч.2 ст.6, ч.2 ст.9, ч.1 ст.90 КАС України тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою відмовити в задоволені позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що в остаточній редакції адміністративного позову позивачем не заявлено вимогу про визнання протиправним дій контролюючого органу щодо зупинення реєстрації податкової накладної, водночас суд вдався до з`ясування питань, які не відносяться до предмета та обґрунтування заявленого адміністративного позову та не навів обґрунтованих підстав виходу за межі позовних вимог. Апелянт вказує, що суд першої інстанції зазначає про недостатню деталізацію переліку первинних документів, що підлягають поданню до контролюючого органу для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, проте на думку апелянта, податковий орган взагалі позбавлений будь-якої реальної можливості деталізувати не надані йому документи, оскільки він не може наперед знати які саме документи є у платника податків, і які він не надав. Апелянт також зазначає, що як вбачається з оскаржуваного рішення, суд першої інстанції не піддавав безпосередньому, всебічному повному та об`єктивному дослідженню первинні документи, надані до матеріалів справи, при цьому апелянт посилається на практику ЄСПЛ. Крім того, апелянт вважає, що відповідно до рішення комісії ДПС від 22.11.2019 року №1335956/41528079, підставою для відмови у реєстрації податкових накладних позивача було не надання платником податку первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи акти приймання - передачі товарів, розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків, тобто позивачем надано недостовірні відомості щодо здійснення господарської операції та як наслідок не обґрунтовано факту порушення його прав та законних інтересів з боку відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої, апеляційної інстанцій та вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю Мегабуд-Н зареєстроване в якості юридичної особи, про що 17.08.2017 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зроблено запис №0 008734. Основними видами діяльності товариства є оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, оптова торгівля фруктами й овочами, оптова торгівля іншими товарами господарського призначення, оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткованням, оптова торгівля іншими машинами й устаткованням, оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, оптова торгівля металами та металевими рудами, оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням, оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткованням і приладдям до нього, неспеціалізована оптова торгівля, тощо.

01.10.2019 р. позивач (продавець) уклав договір купівлі-продажу №01-10-2019 з ТОВ Чисто Клінінг (покупець), відповідно до п. 1.1 якого продавець зобов`язується передати у власність покупця належний продавцю товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість на умовах цього договору.

Згідно п. 3.2. Договору, оплата за товар перераховується покупцем в безготівковій формі на поточний рахунок продавця. Оплата за товар може бути здійснена в будь-якій іншій формі, не забороненій чинним законодавством України.

Згідно видаткової накладної №87 від 01.10.2019 р. позивач поставив на адресу ТОВ Чисто Клінінг товар на суму 692,35 грн. з ПДВ.

01.10.2019 р. ТОВ Мегабуд-Н було складено податкову накладну №16 про постачання на адресу ТОВ Чисто Клінінг товару на загальну суму 692,35 гривень з ПДВ.

31.10.2019 р. позивач направив на реєстрацію податкову накладну №16 на суму 692,35 грн. з ПДВ.

Однак, позивачем отримано квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної, оскільки ПК відповідає вимогам пп.1.6 п.1 критеріїв ризиковості платника податку. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

13.11.2019 р. позивач надає пояснення та копії фінансово-господарських документів.

22.11..2019 р. позивач отримав рішення комісії ДПС №1335956/41528079 про відмову в реєстрації податкової накладної від 01.10.2019 р №16 з підстав ненадання: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності типових форм та галузевої специфіки, накладні.

Позивач вважає рішення про відмову у реєстрації податкової накладної таким, що суперечить вимогам чинного податкового законодавства, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ТОВ Мегабуд-Н надав відповідачу всі наявні у нього документи: договори купівлі-продажу, видаткові накладні, рахунки-фактури, платіжні доручення, договір суборенди приміщень, з огляду на що рішення від 22.11.2019 року №1335956/41528079 про відмову в реєстрації податкової накладної №16 від 01.10.2019 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних не відповідає критеріям ч.2 ст.2 КАС України, а саме є необґрунтованим, тому підлягає скасуванню.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В даному випадку спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (п. 201.10 ПК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Порядок № 1246).

Пунктом 12 Порядку № 1246 передбачено, що після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 ПК України; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 ПК України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації / зупинення реєстрації / відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктом 12 Порядку № 1246 визначено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

За змістом п. 201.16 ст. 201 ПК України визначено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 117 від 21 лютого 2018 року затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок № 117) (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктами 5-7 Порядку № 117 встановлено, що податкова накладна/розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку. У разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється. У разі коли за результатами моніторингу податкова накладна/розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Пунктом 10 Порядку № 117 передбачено, що критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади. Мінфін у дводенний строк погоджує або надсилає ДФС на доопрацювання визначені у цьому пункті критерії та перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку. Про визначені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, ДФС інформує Комітет Верховної Ради України з питань податкової та митної політики. ДФС оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті погоджені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

Пунктами 12-13 Порядку № 117 визначено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації. У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування;

2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена;

3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Пунктами 18-21 Порядку № 117 встановлено, що Письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів. Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС). Зазначені комісії приймають рішення про:

- реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі;

- відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

- ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.10.2019 р. позивач засобами електронного зв`язку направив на реєстрацію податкову накладну №16 на суму 692,35 грн. з ПДВ.

Згідно квитанції від 31.10.2019 р., податкову накладну №16 було прийнято, але її реєстрація була зупинена, запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Колегія суддів зазначає, що приймаючи рішення про зупинення реєстрації податкових накладних, податковий орган посилався на пп. 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податку, які визначені Листом ДФС від 21 березня 2018 року № 959/99-99-07-18 за погодженням з Міністерством фінансів України від 22 березня 2018 року.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 30 липня 2019 року по справі № 320/6312/18 зазначив: «…Акти, які затверджують критерії ризиковості здійснення операцій мають на меті встановити норми права, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, а відтак, підлягають обов`язковій реєстрації у порядку, визначеному діючим законодавством. Листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами, не є джерелом права відповідно до статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України».

Таким чином, колегія суддів вважає, що зупинення реєстрації податкових накладних на підставі критеріїв ризиковості, встановлених листом ДФС, порушує принцип правової визначеності та передбачуваності, а відтак, є неправомірним.

Також, колегія суддів зазначає, що підпункт 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку, визначених Листом ДФС від 21 березня 2018 року № 959/99-99-07-18, складається з 7 абзаців, які передбачають підстави для встановлення ризиковості платника податку.

На думку колегії суддів, контролюючий орган в квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування повинен здійснювати не лише загальне посилання на пп. 1.6 п. 1 Критеріїв, а конкретно зазначати відповідний абзац, в межах якого й закріплений конкретний критерій, на основі якого було зупинено реєстрацію податкової накладної. Така вимога є цілком обґрунтованою, з огляду на те, що: а) від розуміння конкретного критерію, на основі якого було зупинено реєстрацію податкової накладної, залежить послідовність надання платником податків пояснень, достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної; б) тільки визначивши критерій, на основі якого було зупинено реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган може чітко визначити вичерпний перелік конкретних документів, які платник податків повинен надати контролюючому органу.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 22 липня 2019 року у справі №815/2985/18.

При цьому, можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт шостий Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд. Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 04.12.2018 року по справі № 821/1173/17.

Щодо доводів апелянта, що позивачем не заявлено вимогу про визнання протиправним дій контролюючого органу щодо зупинення реєстрації податкової накладної, водночас суд вдався до з`ясування питань, які не відносяться до предмета та обґрунтування заявленого адміністративного позову, колегія суддів оцінює такі доводи критично, оскільки процедура зупинення реєстрації податкової накладної є обов`язковою складовою, необхідною для винесення рішення про відмову у реєстрації податкової накладної, тобто у межах предмету доказування по даній справі судом може бути надана правова оцінка наявності правових підстав для зупинення реєстрації податкової накладної. Більш того, як вбачається із позовної заяви, в якості підстав позову також зазначалась протиправність зупинення реєстрації податкової накладної, із посиланням зокрема на висновки судів по справі №826/12108/18, тобто судом першої інстанції не було допущено виходу за межі позовних вимог, що спростовує доводи апеляційної скарги у цій частині.

Матеріали справи свідчать, що 01.10.2019 між ТОВ "Мегабуд-Н та ТОВ Чисто Клінінг було укладено договір купівлі-продажу №01-10-2019 від 01.10.2019 року на загальну суму 400000,00 грн. (а.с. 41-43)

01.10.2019 р. ТОВ Мегабуд-Н було складено податкову накладну №16 про постачання на адресу ТОВ Чисто Клінінг товару на загальну суму 692,35 гривень з ПДВ.

На підтвердження реальності вказаної господарської операції позивачем було надано до податкового органу, а також до суду письмові пояснення з копіями документів до господарських операцій, по якій виписана податкова накладна № 16 ( копія договору №01-10-2019 від 01.10.2019 року, копія видаткової накладної №87 від 01.10.2019 року, копія рахунку-фактури №91 на суму 692,35 грн., копії платіжного доручення №3, копією товарного чеку №Кнк/МУ-0051610 від 19.01.2019р., копія фіскального чеку №14467 від 19.01.2019р., копія звіту про використання коштів, виданих на відрядження або підзвіт №10 від 19.01.2019р., копія довіреності №1 від 01.10.19, копія штатного розкладу на 01.11.2019, копія звіту 20 ОПП з квитанцією, копія договору №01-04-19 від 01.04.19, копія витягу з ЄДР (а.с. 32-61).

Дослідивши вищевказані документи, колегія суддів зазначає, що подані документи свідчать про реальність здійснення господарської операції і були цілком достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної №16 від 01.10.2019 року. Вказані документи складені у повній відповідності до вимог законодавства і саме такими документами супроводжувалось оформлення господарської операції, в рамках якої виписано податкову накладну.

Однак, 22.11.2019 Комісією ДПС, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, було прийняте рішення №1335956/41528079про відмову в реєстрації податкової накладної №16 від 01.10.2019.

Підставою відмови у вказаному рішенні зазначено: «ненадання платником податку копій документів, а саме: "первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні (документи, які не надано підкреслити)"».

З даного приводу, колегія суддів зазначає, що форма вказаного рішення передбачає, що в разі відмови в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних через ненадання платником податку копій документів, документи, які не надано (з тих, що визначені вказаною формою рішення), мають бути підкреслені. Проте, в порушення наведених вимог законодавства, в оскаржуваних рішеннях не підкреслено документи, які, на думку контролюючого органу, позивачем не надано, що позбавляє позивача можливості надати такі документи.

Доводи апелянта, що податковий орган взагалі позбавлений будь-якої реальної можливості деталізувати не надані йому документи, оскільки він не може наперед знати які саме документи є у платника податків, і які він не надав, колегія суддів оцінює критично, оскільки ґрунтуються на хибному розумінні відповідачем норм матеріального права, та свідчать виключно про правовий нігілізм представника державного органу

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що вказані рішення про відмову в реєстрації податкових накладних є формальним та об`єктивно не містять чіткого визначення підстав та мотивів для їх прийняття, а тому, не можуть бути визнані законними та обґрунтованими.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 20 серпня 2019 року у справі № 2540//3009/18 зазначив: «…Здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинно підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу».

Отже, на думку колегії суддів, вимоги контролюючого органу щодо надання всіх можливих документів по господарській операції, не можуть бути визнані такими, що відповідають приписам та меті податкового законодавства. Фіскальний орган має обмежитись таким обсягом документального підтвердження господарської операції, який в достатній мірі доводить її реальність та законність. Витребування інших (можливих) документів і, як наслідок їх ненадання, відмову в реєстрації податкової накладної колегія суддів вважає надмірним формалізмом та необґрунтованим втручанням в діяльність господарюючих суб`єктів, що є, нічим іншим, як обмеженням права на свободу господарювання в ракурсі правомірності дій платника податків, доки не доведено зворотнє.

За час розгляду даної справи в судовому порядку, відповідачем - як суб`єктом владних повноважень, не надано належних і достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача, не навели мотивів прийняття спірного рішення та неврахування наданих позивачем документів, а відтак, не доведено правомірності свого рішення.

Оскільки відповідач не довів правомірність оскаржуваного рішення, а встановлені обставини по справі свідчать про його протиправність, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та його задоволення шляхом скасування рішення комісії ДПС України, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації від 22.11.2019 р. № 1335956/41528079

Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2020 року залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2020 року по справі за позовом Державної податкової служби України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2020 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегабуд-Н" до Державної податкової служби України про скасування рішення від 22.11.2019 р. № 1335956/41528079 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О. О. Кравець