Справа № 240/12576/19
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2020-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року м. Житомир справа № 240/12576/19

категорія 111060000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шуляк Л.А.,

секретар судового засідання Скорик С.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Домарацької В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 із позовом, в якому просить визнати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області № від 02.12.2019 про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату фізичною особою авансових внесків єдиного податку у розмірі 50 % у сумі 4 962 грн 60 коп., протиправним та скасувати.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що лише частково погоджується із висновками перевіряючих щодо порушення ним строків сплати авансових внесків єдиного податку, оскільки в іншій частині ним своєчасно сплачено вказані платежі, що підтверджується розрахунковими документами.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 28.12.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання та викликом (повідомленням) учасників справи.

30.01.2020 до відділу документального забезпечення суду у строк та в порядку, визначеному статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого Головне управління ДПС у Житомирській області позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні за безпідставністю. Вказує, що позивачем несвоєчасно та не у повній мірі здійснювалась сплата авансових платежів та податкового боргу зі сплати єдиного внеску. При цьому, відповідно до п.87.9 ст.87 ПК України у зв`язку із наявністю податкового боргу, суми платежів, які, на думку позивача, ним своєчасно сплачувались як авансові платежі, зараховувались на погашення вказаного боргу (а.с.28-29).

14.02.2020 позивачем подано відповідь на відзив (а.с.76-77).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, ГУ ДПС у Житомирській області проведено перевірку суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 по питанню своєчасності сплати авансових внесків єдиного податку, про що складено акт від 02.12.2019 №988/06-30-52-33/ (а.с.9).

В ході перевірки встановлено, що платником податків було несвоєчасно сплачено авансові внески по єдиному податку у : листопаді 2018р., січні 2019р., лютому 2019р., березні 2019р., квітні 2019р., травні 2019р., червні 2019р., липні 2019р., серпні 2019р., вересні 2019р., жовтні 2019р., листопаді 2019р. в сумі 9925 грн 20коп., чим порушено п. 295.1 статті 295 Податкового кодексу України.

За результатами перевірки ГУ ДПС у Житомирській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 02.12.2019 року № про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату позивачем авансових внесків єдиного податку в сумі 9925 грн 20 коп., зобов`язано сплатити штраф у розмірі 50 % у сумі 4962 грн 60 коп. (а.с.8).

Позивач вважає вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (п.п. 20.1.4 ст. 20 ПК України).

Згідно п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.76.1 ст.76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу (п.76.2 ст.76 ПК України).

Відповідно до п.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Глава 1 розділу XIV ПК України встановлює правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку.

Спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності (п.291.1 ст.291 ПК України).

Позивач є платником єдиного податку ІІ групи, вид діяльності КВЕД 69.10.

Відповідно до п.293.1 ст.293 ПК України ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами або радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності (п.293.2 ст.293 ПК України).

Відповідно до рішення Хорошівської селищної ради ставки єдиного податку для 2-ї групи платників єдиного податку встановлені: 2016 рік - 20 % розміру мінімальної заробітної плати на 01.01.2016 року 1378 грн. х 20% = 275,60грн); 2017рік - 20 % розміру мінімальної заробітної плати на 01.01.2017 року 3200 грн. х 20% = 640 грн); 2018 рік - 10 % розміру мінімальної заробітної плати на 01.01.2018 року 3723 грн. х 20% = 744,6 грн); 2019 рік - 10 % розміру мінімальної заробітної плати (мінімальна заробітна плата на 01.01.2019 року 4173 грн. х 20% = 834,6 грн).

Відповідно до п. 294.1 ст. 294 ПК України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої та другої груп є календарний рік.

Згідно з п. 295.1 ст. 295 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Виконанням податкового обов`язку, як передбачено пунктом 38.1 статті 38 ПК України, визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 57.1 статті 57 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) податків передбачена п.122.1 ст. 122 ПК України, що передбачає накладення штрафу в розмірі 50% ставки податку, обраної платником єдиного податку відповідно до ПК України.

Заперечуючи щодо висновків перевіряючих, позивач вказує, що ним своєчасно було сплачено авансові внески по єдиному податку на відповідний банківський рахунок: за січень 2019 року - 18.01.2019 року, що підтверджується квитанцією №31 від 18.01.2019 року; за лютий 2019 рік - 18.02.2019 року, що підтверджується квитанцією №104 від 18.02.2019 року; за березень 2019 рік - 18.03.2019 року, що підтверджується квитанцією №30 від 18.03.2019 року, за червень 2019 рік - 20.06.2019 року, що підтверджується квитанцією № 52; за липень 2019 рік - 16.07.2019 року, що підтверджується квитанцією № 52 від 16.07.2019 року; за жовтень 2019 рік - 17.10.2019 року, що підтверджується квитанцією № 95 від 17.10.2019 року; за листопад 2019 рік - 18.11.2019 року, що підтверджується квитанцією № 20 від 18.11.2019.

Водночас, як встановлено судом та підтверджується даними інтегрованої картки позивача, з поточних платежів здійснювалось утримання штрафної санкції по ст.126 ПК України за несвоєчасну сплату заборгованості по податковому повідомленню-рішенню від 02.11.2018 № у розмірі 3729,20 грн, яке є узгодженим з 27.11.2018, а позивачем сплачено лише 27.09.2019 (а.с.30-51,57).

Відповідно до п.87.9 ст.87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Виходячи з аналізу вказаних правових норм ПК України, суд зазначає, що законом імперативно встановлено обов`язок податкового органу здійснювати зарахування коштів, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, а платнику податків встановлено заборону спрямовувати кошти на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу.

Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 05.03.2020 у справі №826/12529/18.

Отже, податковий орган наділений повноваженнями здійснювати зарахування поточних платежів в рахунок погашення податкового боргу, який існує у платника податків.

При цьому, виняток становить лише зарахування коштів спрямованих платником податку на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Водночас, у даній справі позивач сплачував авансові платежі з єдиного податку, а тому дані винятки на нього не розповсюджуються.

Таким чином, сплачені відповідно до наданих платіжних доручень суми, контролюючим органом правомірно зараховано в рахунок погашення податкового боргу з єдиного внеску згідно з черговістю його виникнення.

При цьому, у випадку перенаправлення контролюючим органом коштів на оплату поточних податкових зобов`язань у рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше, у такого платника податків виникає недоїмка за податковими зобов`язаннями за поточні податкові періоди, яка погашається у порядку, визначеному пунктом 87.9 ст.87 ПК України та у випадку несвоєчасного погашення якої, податковий орган нараховує штраф відповідно до п.122.1 ст. 122 ПК України.

Крім того, несвоєчасна сплата мала місце за листопад 2018, а саме 22.11.2018 сплачено 744,60 грн, сплата за квітень 2019 не надходила, 21.05.2019 сплачено 834,60 грн, 16.08.2019 сплачено не у повному розмірі 834 грн (необхідно було сплатити 834,60 грн), 19.09.2019 також сплачено не у повному розмірі 834 грн.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що у зв`язку із зарахуванням поточних платежів на погашення податкового боргу, несвоєчасною та не у повному обсязі сплатою авансових внесків з єдиного податку, у позивача дійсно мала місце несвоєчасна сплата даних платежів, а тому висновки акту перевірки відповідають дійсним обставинам справи та спростовують заперечення позивача.

З огляду на викладене, податкове повідомлення - рішення № від 02.12.2019 прийнято із дотриманням вимог податкового законодавства та у межах наданих повноважень, а тому відсутні підстави для визнання його протиправними та скасування.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено правомірність своїх рішень.

Враховуючи викладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.А.Шуляк

Повне судове рішення складене 07 липня 2020 року