Справа № 140/3512/19
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2020-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/3512/19 пров. № А/857/2201/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Большакової О.О., Кушнерика М.П.

за участю секретаря судового засідання Пильо І.І.,

представника позивача Галайко С.Є.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 січня 2020 року у справі № 140/3512/19 (рішення ухвалено в м.Луцьк у письмовому провадженні за правилами спрощеного провадження, головуючий суддя Денисюк Р.С.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 29.11.2019 звернулася в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, в якому просила визнати дії відповідача протиправними щодо нарахування та виплати їй пенсії з 01.03.2019 по індивідуальному коефіцієнту заробітної плати 1,69370, обчисленого по постанові Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 530 та зобов`язати нараховувати та виплачувати пенсію по індивідуальному коефіцієнту заробітної плати 2,26178 відповідно до вимог статей 27, 40, 42, 43 Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій (тобто «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») з урахуванням різниці фактично сплаченої суми пенсії з 01.03.2019 і продовжувати в подальшому застосовувати індивідуальний коефіцієнт для обчислення заробітної плати 2,26178 при проведенні перерахунку пенсії.

В обґрунтування позову зазначає, що з 05.01.2000 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію по віку, яка призначена відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Їй була перерахована пенсія, однак з 01.03.2019 пенсія нараховується по індивідуальному коефіцієнту заробітної плати 1,69370, а не по 2,26178, тобто за заниженим коефіцієнтом заробітної плати, ніж встановлений раніше рішенням суду. Вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки відповідач порушує вимоги статей 27, 40, 42, 43 Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій («Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03 січня 2020 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясував усі обставини, що мають значення для справи, що, на думку скаржника, призвело до неправильного вирішення справи, а відтак рішення повинно бути скасоване з підстав, наведених в апеляційній скарзі. Зокрема звертає увагу на те, що їй з 01.03.2019 протиправно була перерахована пенсія по індивідуальному коефіцієнту заробітної плати 1,69370, а не по 2,26178, тобто за заниженим коефіцієнтом заробітної плати, ніж встановлено раніше рішенням суду. Зазначає, що відповідачем не доведено правомірність відмови у перерахунку та виплаті позивачу пенсії, а дії відповідача є такими, порушують конституційні права позивача на соціальний захист. Однак, зазначених обставин суд першої інстанції не взяв до уваги, внаслідок чого прийняв незаконне та необґрунтоване рішення.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечив вимоги наведені в апеляційній скарзі та просив залишити її без задоволення.

Заслухавши суддю - доповідача, представника позивача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції за матеріалами пенсійної справи, наданої відповідачем при поданні відзиву на позовну заяву, та в ході розгляду справи встановлено і такі обставини підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в пенсійному органі з 05 січня 2000 року, якій призначена пенсія за віком на підставі Закону України Про пенсійне забезпечення від 09.04.1992 №2262-ХІІ.

З 01.01.2004 у зв`язку із набранням чинності Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV) пенсію ОСОБА_1 перераховано за нормами цього Закону. Коефіцієнт заробітної плати був обчислений відповідно до статей 40-42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і до перерахунку у вересні 2011 становив 2,26178.

ОСОБА_1 зверталася до Луцького міськрайонного суду (справа №2-а-9062/11/0308) для вирішення спору щодо пріоритетності положень статті 42 Закону №1058-IV над пунктом 11 Постанови №530 при перерахунку пенсії. Постановою Луцького міськрайонного суду від 26.09.2011 зобов`язано Луцьке об`єднане УПФУ провести перерахунок і виплату пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за календарний 2010 рік, відповідно до статей 40-42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням виплачених сум з 01 вересня 2011 року.

На підставі заяви ОСОБА_1 від 01.09.2011 проводився перерахунок пенсії у зв`язку із зміною стажу. Розмір пенсії обчислено з урахуванням страхового стажу 45 років 03 місяці 17 днів (коефіцієнт стажу визначено в розмірі 0,61088) та середньомісячного заробітку 1663,70 грн. (коефіцієнт заробітку після оптимізації 2,26178), взятого за період роботи з 01.01.1995 по 31.12.1999 та за даними персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 28.02.2006 (обчисленого з урахуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2005 рік 735,57 грн.).

Відповідач, виконуючи рішення суду, провів перерахунок та виплату пенсії із застосуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати, обчисленого на підставі Постанови №530, який був перерахований з 2,26178 до 1,69370. Такі дії відповідача позивач оскаржила до суду.

Волинський окружний адміністративний суд 04.04.2018 ухвалив рішення у справі №8103/350/18, яким відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову. Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 31.05.2018 скасував вказане рішення та позовні вимоги останньої задовольнив частково. Визнав протиправними дії Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 з 02.09.2017 по 30.09.2017 із застосуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати в розмірі 1,69370, обчисленого по індивідуальному коефіцієнту заробітної плати, обчисленому на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян. Зобов`язав Луцьке ОУПФ України Волинської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 02.09.2017 по 30.09.2017 із застосуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати 2,26178, обчисленого відповідно до вимог статей 40, 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням різниці фактично сплаченої суми пенсії. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

За матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 її пенсія неодноразово перераховувалися за різними підставами (у зв`язку із зміною стажу, за заявою пенсіонерки, на виконання рішень судів, у зв`язку із змінами в законодавстві).

З 01.10.2017 позивачу було здійснено перерахунок пенсії, розмір якої становить 3314,46 грн, в тому числі: 2885,03 грн - розмір пенсії за віком; 363,00 грн - доплата за понаднормативний стаж 25 років, надбавка дітям війни, що підтверджується розпорядженням на перерахунок пенсій з 01.10.2017.

З наведеного розпорядження слідує, що розмір пенсії позивача обраховувався з урахуванням наступних показників: середня зарплата у галузях економіки за 2016 рік 3764,40 грн; розмір заробітку (доходу) з 01.10.2017 6375,76 грн; коефіцієнт заробітної плати 1,69370; період заробітку, що ввійшов до розрахунку 31.08.2011 року; загальний стаж роботи 45 роки 3 місяці 17 днів; коефіцієнт стажу (543 місяців) 0,45250.

ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою від 23.10.2019, в якій просила надати відповідь із зазначенням підстав (законів, постанов тощо) проведення нарахувань (перерахувань) коефіцієнта її заробітної плати для обчислення пенсії. Просила також врахувати середньомісячний заробіток для обчислення 9961,67 (4404,35 * 2,26178), де 4404,35 це показник середньої зарплати по Україні, а 2,26178 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати, обчислений відповідно до вимог статей 40, 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

На звернення позивача відповідач листом від 05.11.2019 № 1148/Г-01 повідомив, що станом на 01.02.2019 розмір пенсії визначено з урахуванням 45 років 03 місяці 17 днів (коефіцієнт страхового стажу з врахуванням кратності 1% - 0,45250) та середньомісячного заробітку 6375,76 грн) із застосуванням середньої заробітної плати по Україні 3764,40 грн, становив 3325,71 грн, в тому числі: 2885,03 грн розмір пенсії за віком (6375,76 * 0,45250); 374,25 грн - доплата за 25 років понаднормового стажу (1497 * 25%); 66,43 грн підвищення дітям війни. Відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій з 01.03.2019, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124, проведено перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії. Показник середньої заробітної плати по Україні, що застосовувався для обчислення пенсії 3764,40 грн збільшено на 17% та встановлено в сумі 4404,35 грн. З 01.03.2019 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з використанням показника середньої заробітної плати у розмірі 4404,35 грн (3764,40 * 1,17 = 4404,35 грн, де: індивідуальний коефіцієнт для обчислення заробітку 1,69370, взятий за періоди роботи з 01.01.1995 по 31.12.1999 та з 01.07.2000 по 31.08.2011; 3764,40 грн показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески та за який враховувався для обчислення пенсії за матеріалами пенсійної справи станом на 01.10.2017). При цьому, середньомісячний заробіток для обчислення розміру пенсії склав 7459,65 грн (4404,35 * 1,69370). Після проведеного перерахунку відповідно до вимог чинного законодавства розмір пенсії з 01.03.2019 становить 3816,17 грн, в тому числі: 3375,49 грн розмір пенсії за віком (7459,65 * 0,45250); 374,25 грн доплата за 25 років понаднормового стажу; 66,43 грн підвищення дітям війни.

Відповідачем повідомлено позивачу, що для проведення перерахунку пенсії з урахуванням коефіцієнта заробітної плати 2,26178, що застосовувався при обчисленні розміру пенсії на виконання рішення Львівського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2018 у справі №876/3406/18 протягом періоду з 02.09.2017 по 30.09.2017, немає підстав. 3 01.07.2019 перераховано складові пенсії позивача, розмір яких обчислюється з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. В зв`язку з проведеним перерахунком розмір пенсії з 01.07.2019 становить 3832,92 грн, в тому числі: 3375,49 грн розмір пенсії за віком; 391,00 грн доплата за 25 років понаднормового стажу (1564,00 грн. * 25%); 66,43 грн - підвищення дітям війни.

Вважаючи дії відповідача незаконними, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв в межах повноважень та на підставі вимог чинного законодавств, так як із набранням чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій №2148-УІП від 03.10.2017 змінився порядок проведення перерахунку пенсії, який з 01.03.2019 не надавав ГУ ПФУ у Волинській області підстави для проведення перерахунку пенсії позивачу із застосуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати 2,26178.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пункт 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України передбачає, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

За змістом статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою: Кз = Зв : Зс, де: Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи; Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.

Водночас закріплена у наведеній нормі можливість оптимізації заробітку стосується призначення пенсій, і не може бути застосована при перерахунку вже призначеної пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 18 липня 2018 року у справі № 461/4328/16-а.

Згідно матеріалів справи пенсія позивачу призначена з 05.01.2000 та з 01.01.2004 перерахована у зв`язку із набранням чинності Законом №1058-IV за його нормами, в тому числі за нормами статті 43 цього Закону та статті 40, якою встановлювався порядок визначення заробітної плати (доходу) із визначенням коефіцієнту заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії.

Частиною 1 статті 27 Закону №1058-IV визначено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

11 жовтня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII, яким внесено зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема і в ч.1 ст.25 цього Закону в оновленій редакції, згідно якої коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Згідно ч. 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-IV пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148 від 03 жовтня 2017 року, з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" збільшений на 79 гривень.

Згідно ч. 4-5 Прикінцевих положень Закону №1058-IV збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який застосовується для обчислення пенсій, передбачене частиною другою статті 42 цього Закону, проводиться починаючи з 2021 року.

У 2019-2020 роках показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який застосовується для перерахунку пенсій, збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за рік, що передує року, в якому проводиться збільшення, порівняно з роком, що передує року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону №1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

При цьому, відповідно до положень абз.2 п.2 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закон України від 03.10.2017 №2148-VIII у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

З системного аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що з 01 жовтня 2017 року пенсії, призначені згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Відповідно до статті 43 Закону №1058-IV (в редакції на час перерахунку пенсії позивача) перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.

Станом на 01.02.2019 розмір пенсії позивача визначений з урахуванням 45 років 03 місяців 17 днів (коефіцієнт страхового стажу з врахуванням кратності 1% - 0,45250), середньомісячного заробітку у розмірі 6375,76 грн, із застосуванням середньої заробітної плати по Україні 3764,40 грн та становив 3325,71 грн, в тому числі: 2885,03 грн - розмір пенсії за віком (6375,76 грн. х 0,45250); 374,25 грн - доплата за 25 років понаднормового стажу (1497 грн. х 25%); 66,43 грн - підвищення дитині війни.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» від 20.02.2019 № 124 встановлено, що у 2019 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим цією постановою, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17.

З 01.03.2019 позивачу проведено перерахунок пенсії із використанням показника середньої заробітної плати у розмірі 4404,35 грн (3764,40 * 1,17), де індивідуальний коефіцієнт для обчислення заробітку 1,69370 (за період роботи з 01.01.1995 по 31.12.1999 та з 01.07.2000 по 31.08.2011); 3764,40 грн - показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обпилення пенсії за матеріалами пенсійної справи станом на 01.10.2017. Середньомісячний заробіток для обчислення розміру пенсії склав 7459,65 грн. (4404,35 * 1,69370). Після перерахунку розмір пенсії позивача з 01.03.2019 становить 3816,17 грн, в тому числі: 3375,49 грн - розмір пенсії за віком (7459,65 * 0,45250); 374,25 грн - доплата за 25 років понаднормового стажу (1497 * 25%); 66,43 грн - підвищення дитині війни.

Отже, при перерахунку пенсії позивача з 01.03.2019 відповідачем застосований індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 1,69370, взятий за період роботи з 01.01.1995 по 31.12.1999 та з 01.07.2000 по 31.08.2011.

Вирішуючи питання щодо правомірності застосування відповідачем при перерахунку пенсії позивача з 01.03.2019 його індивідуального коефіцієнту для обчислення заробітку, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами позивача, що рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційним положення, внесені Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до частини 4 ст. 42 Закону № 1058-ІV.

Отже, з 22 травня 2008 року положення частини 4 ст. 42 Закону № 1058-IV діяли в первинній редакції, яка викладена наступним чином: «У разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону».

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 зверталася з адміністративним позовом до Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області, у якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати пенсії по індивідуальному коефіцієнту заробітної плати, обчисленому на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян»; зобов`язати нарахувати та виплатити пенсію по індивідуальному коефіцієнту заробітної плати 2,26178, обчисленому відповідно до вимог статей 40, 42 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, застосувавши показник середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за календарний 2010 рік, починаючи з 01 вересня 2011 року, з урахуванням різниці фактично сплаченої суми пенсії.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2018 року у справі № 803/350/18 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2018 у справі № 803/350/18, яка набрала законної сили, переглянуто в апеляційному порядку рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04.04.2018, за наслідками чого прийнято рішення, яким визнано протиправними дії Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 з 02.09.2017 по 30.09.2017 із застосуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати в розмірі 1,69370, обчисленого по індивідуальному коефіцієнту заробітної плати, обчисленому на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян». Зобов`язано Луцьке об`єднане управління пенсійного фонду України Волинської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 02.09.2017 року по 30.09.2017 року із застосуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати 2,26178, обчисленого відповідно до вимог статей 40, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням різниці фактично сплаченої суми пенсії.

Разом з тим, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними дій Луцького ОУПФ України Волинської області щодо перерахунку пенсії позивача за період з 01.10.2017 року, а також щодо зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату пенсії позивачу по індивідуальному коефіцієнту заробітної плати 2,26178 з 01 жовтня 2017 року з врахуванням того, що при перерахунку пенсії позивача з 01.10.2017 не застосовувався коефіцієнт заробітної плати.

Однак, як встановлено на підставі матеріалів справи, і такі обставини визнаються відповідачем, що ОСОБА_1 з 1 березня 2019 року при перерахунку пенсії застосовувався індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 1,69370, проте такий колегія суддів визнає протиправним, що не обрахований відповідно до положень статей 40, 42 Закону №1058-IV та повинен складати 2,26178, який є встановленою складовою суми заробітної плати для розрахунку при призначенні пенсії та не підлягає зміні.

Суд апеляційної інстанції при цьому зауважує, що відповідач не обґрунтував будь-яким чином застосування індивідуального коефіцієнту заробітної плати 1,69370 при здійсненні перерахунку пенсії позивача з 01.03.2019, а отже не довів за правилами частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства правомірність такого застосування.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, право на соціальні виплати є майновим правом, передбаченим статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (рішення у справі "Хонякіна проти Грузії" (Khoniakina v. Georgia), № 17767/08, пункт 72, від 19 червня 2012 року).

Європейський Суд наголошував на тому, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (рішення у справі «ОСОБА_3 Греції та інші проти Греції» (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-ХІІ).

Таким чином, відповідач повинен діяти відповідно до норм Конституції України та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не допускати звуження вже існуючого права, а саме зменшення індивідуального коефіцієнта заробітної плати, що потягло зменшення середньомісячного заробітку для обчислення розміру пенсії та зменшення пенсії на час її перерахунку.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, а судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. (ч.1 ст. 2, ч.2 ст.9, ч. 4 ст. 242 КАС України).

Враховуючи встановлене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що для ефективного захисту порушеного права позивача вірним та достатнім буде визнання протиправними дії відповідача щодо перерахунку та виплати пенсії позивачу з 01.03.2019 із застосуванням при такому перерахунку індивідуального коефіцієнта заробітної плати 1,69370, зобов`язавши відповідача здійснити з 01 березня 2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії із застосуванням при такому перерахунку індивідуального коефіцієнта заробітної плати 2,26178 згідно вимог статей 27, 40, 42, 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням різниці фактично виплаченої суми пенсії.

Що стосується позовної вимоги продовжувати в подальшому застосовувати індивідуальний коефіцієнт для обчислення заробітної плати 2,26178 при проведенні перерахунку пенсії, то колегія суддів вважає таку передчасною, адже в порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права, а тому суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє, а тому така вимога задоволенню не підлягає.

В силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що доводи апеляційної інстанції частково знайшли своє підтвердження в тому, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та неповним з`ясуванням обставин справи. Вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи та є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно вимог ст. 322 КАС України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Статтею 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При поданні апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1152,60 грн.

Таким чином, оскільки документально підтвердженими судовими витратами позивача є сплачений судовий збір на суму 1152,60 грн, вказані витрати пов`язані з розглядом справи, розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, колегія суддів приходить до висновку про його стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 січня 2020 року у справі № 140/3512/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2019 із застосуванням при такому перерахунку індивідуального коефіцієнта заробітної плати 1,69370.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити з 01 березня 2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії із застосуванням при такому перерахунку індивідуального коефіцієнта заробітної плати 2,26178 згідно вимог статей 27, 40, 42, 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням різниці фактично виплаченої суми пенсії.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, вул. Кравчука, 22-В, м. Луцьк, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 1152 (однієї тисячі сто п`ятдесят дві) грн 60 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді О. О. Большакова
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 09.07.2020