Справа № 175/3917/19
Суддя: Бойко О. М.
Дата ухвалення: 2020-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 175/3917/19
Провадження № 2-а/175/68/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2020 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бойка О.М.,

при секретарі Сотник Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркування Дніпровської міської ради, інспектора з паркування з питань контролю за паркування Дніпровської міської ради Мельник Володимира Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Інспекції з питань контролю за паркування Дніпровської міської ради, інспектора з паркування з питань контролю за паркування Дніпровської міської ради Мельник Володимира Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, свої позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові та пред`явлені вимоги просив задовольнити у повному обсязі, визнавши дії відповідача протиправними та скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення від 23 вересня 2019 року.

Представник Інспекції з питань контролю за паркування Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явився, надав відзив на позов, в якому просив суд у задоволенні позову відмовити у зв`язку з обґрунтованістю притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, просив слухати справи за його відсутності.

Інспектор з паркування з питань контролю за паркування Дніпровської міської ради Мельник Володимир Володимирович у судове засідання не з`явився, надав відзив на позов, в якому просив суд у задоволенні позову відмовити у зв`язку з обґрунтованістю притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, просив слухати справи за його відсутності.

У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.4 ст. 229 КАС України).

Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 23 вересня 2019 року відносно ОСОБА_1 інспектором з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Мельником Віталієм Володимировичем винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, серія ІД № 00029369 про визнання його винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 255 грн. відповідно до якої, ОСОБА_1 , 23.09.2019 року о 15 годині 12 хвилин порушив правила зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу (пункт 15.10 (б) Правил дорожнього руху України)

Під час винесення оскаржуваної постанови відповідачем не враховано, що згідно пункту 15.10 (в) ПДР України стоянка забороняється: в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Таким чином, Правилами дорожнього руху прямо передбачено, що легкові автомобілі можуть бути поставлені на краю тротуару, за умови, що для руху пішоходів залишається не менше двох метрів.

Ford Fusion є легковим автомобілем та був припаркований відповідно до вимог пункту правил 15.10 (в). Доказами цього є фотофіксація інспектора та мої власні фото, додані до даного позову. На зазначених фото видно, що для руху пішоходів залишено щонайменше 10 метрів (попереду авто), чого достатньо для виконання вимог пункту 15.10 (в).

Виміри відстані інспектор не проводив, тому відсутні підстави стверджувати, що для у пішоходів залишено менше двох метрів.

Положеннями статті 19 Конституції України визначено, що правовий порядок з Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто на може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особі зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановленим

законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечуються систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, а також вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочаті, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В даному випадку, інспектор встановивши, що автомобіль припарковано у відповідності до вимог пункту 15.10 (в) Правил дорожнього руху, не мав права розпочинати провадження у справі про адміністративне правопорушення, а в разі його відкриття зобов`язаний був негайно закрити таке провадження. Однак, інспектором взагалі не було досліджено питання відповідності способу паркування вимогам пункту 15.10 (в) ПДР, зокрема - не було здійснено виміру відстані з тою з`ясування, чи залишено для руху пішоходів щонайменше 2 метри ширини тротуару, як того вимагають Правила.

За викладених вище обставин, дії відповідача є вочиведь незаконними, а притягнення позивача : адміністративної відповідальності безпідставним.

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 289 КУпАП зазначає, що «скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. Кодексом адміністративного судочинства встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк.

Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Проте, під час розгляду адміністративної справи та складанні постанови АР № 883382, не було взято до уваги пояснення позивача, а з грубим порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, без з`ясування обставин справи, без встановлення наявності у діях позивача вини та інших обставин, що мають значення для правильн6ного вирішення справи, винесено постанову про притягнення до відповідальності та накладено адміністративне стягнення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП.

Так, відповідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З цього виходить, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві у відповідності до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ч. ч. 2, 3 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до вимог ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд не бере до уваги доводи представника Інспекції з питань контролю за паркування Дніпровської міської ради та інспектора з паркування з питань контролю за паркування Дніпровської міської ради Мельник Володимира Володимировича вказані у відзиві на позов, оскільки вони спростовані дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами.

Враховуючі вищевикладене, постанова серії ІД №00029369 від 23 вересня 2019 про адміністративне правопорушення винесена з порушеннями чинного законодавства України, є необґрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

Керуючись ст. ст. 122, 222, 245, 251, 254, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 73, 74, 71, 77, 205, 229, 242, 286, 294 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркування Дніпровської міської ради, інспектора з паркування з питань контролю за паркування Дніпровської міської ради Мельник Володимира Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Інспектора з паркування Інспекції з контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Мельника Віталія Володимировича серія ІД №00029369 від 23 вересня 2019 про накладення на ОСОБА_1 , адміністративного стягнення за порушення ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 , адміністративного стягнення за порушення ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 255 грн., - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України, за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Стягнути з Інспекції з питань контролю за паркування Дніпровської міської ради на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його винесення.

Суддя О.М. Бойко