Справа № 580/426/20
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2020-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/426/20 Суддя (судді) першої інстанції: А.М. Бабич
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2020 року (м. Київ, дата складання повного тексту - 08.04.2020) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до суду, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Черкаській області від 11.01.2020 за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів № про застосування штрафних санкцій в сумі 6800,00 грн, № про застосування штрафних санкцій в сумі 1,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірні рішення прийняті відповідачем на підставі незаконної перевірки, яка проведена з перевищенням повноважень. Позивач стверджує про відсутність посилань в акті перевірки на звернення, а у наказі відсутні посилання на конкретні підстави перевірки, що свідчить про порушення відповідачем процедури. Вказує, що акт перевірки не містить належних доказів вчинення позивачем порушення законодавства. Стверджує, що має ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, а факту продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці не зафіксовано.

Відповідач у відзиві на позовну заяви заперечував проти задоволення позову, зазначив, що за наслідками перевірки діяльності позивача у ресторані «ІНФОРМАЦІЯ_1» виявлено факт продажу кави без проведення операції через РРО та видачі фіскального чеку. Також виявлено факт продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці за відсутності документа, що підтверджує статус ресторанного господарства.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 11.01.2020 № про застосування штрафних санкцій в сумі 6800,00 грн. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Апелянт вказує, що з аналізу бази даних АІС «Податковий блок» встановлено, що позивачем було подано відомості про об`єкти оподаткування платника податків за формою 20-ОПП, де зазначено: тип об`єкта оподаткування: бар; місцезнаходження об`єкта оподаткування: АДРЕСА_2; стан об`єкта оподаткування: орендується, тощо. Зазначає, що ліцензія на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями була надана позивачу за адресою: АДРЕСА_2 , - бар 21 кв .м , яке не відповідає вимогами ДСТУ 3862-99 до бару.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суд першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач зареєстрована фізичною особою-підприємцем з 24.07.2018. Має ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями за адресою: АДРЕСА_2, бар, 21 кв.м .

На підставі наказу від 27.11.2019 №758 та направлень на перевірку від 27.11.2019 №287/23-00-33-0409 та №288/23-00-33-0409 службові особи відповідача здійснили фактичну перевірку діяльності позивача за місцем провадження господарської діяльності у ресторані «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_6.

За результатами перевірки ГУ ДПС у Черкаській області складено акт від 09.12.2019 №214/23-00-33-05-0403/, в якому встановлено порушення позивачем п.п.1, 2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; ч.6 ст.15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

В акті перевірки вказано, що 28.11.2019 у вищевказаному приміщенні на підставі наказу та направлень, які вручені під підпис працівнику, що здійснює розрахункові операції, ОСОБА_2 28.11.2019, протягом 28.11.2019-07.12.2019 здійснено фактичну перевірку позивача. В результаті проведено контрольно-розрахункову операцію з придбання кави американо, кави еспресо, молока на суму 72,00 грн. Продавець ОСОБА_2 отримав кошти, видав товар, не провівши розрахункову операцію через реєстратор розрахункових операцій та не видавши розрахунковий документ (фіскальний чек).

Також в акті перевірки зазначено про здійснення продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці та не надано документ, який підтверджує статус ресторанного господарства.

На підставі акту перевірки від 09.12.2019 №214/23-00-33-05-0403/ ГУ ДПС у Черкаській області винесено податкові повідомлення-рішення від 11.01.2020 №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, нормативного регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у сумі 6800,00 грн; №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, нормативного регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у сумі 1,00 грн.

Позивач, вважаючи вищевказані податкові повідомлення-рішення протиправними, звернувся до суду з даним адміністративним позовом, за захистом порушених прав та інтересів зі сторони суб`єкта владних повноважень.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що штраф у розмірі 1 грн за невидачу розрахункового документу під час продажу товарів є правомірним, оскільки позивачем не спростовано виявлених контролюючим органом порушень. Разом із тим, відповідач не надав жодного належного та допустимого доказу продажу позивачем алкогольних напоїв на розлив та споживання їх на місці продажу, тому накладення штрафу у розмірі 6800 грн є протиправним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Щодо податкового повідомлення-рішення № колегія суддів зазначає наступне

Відповідно до пунктів 1, 2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон №265/95-ВР) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Пунктом 1 ст.17 Закону №265/95-ВР передбачено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: вчинене вперше - 1 гривня; за кожне наступне вчинене порушення - 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим підпунктом, товарів (послуг).

З матеріалів справи вбачається, що в акті перевірки позивача зафіксовано факт продажу кави американо, кави еспресо, молока на суму 72,00 грн без проведення розрахунку та видачі продавцем розрахункового документа (фіскального чеку).

При цьому, позивач не заперечував факту трудових відносин із ОСОБА_2 . Згідно з письмовими поясненнями вказаної особи від 28.11.2019, наданими під час перевірки, він працює барменом у позивача у ресторані «ІНФОРМАЦІЯ_1» на підставі трудового договору. Ним також не заперечувалось реалізацію вищевказаної продукції без видачі фіскального чека.

У поясненнях зазначено, що реалізація кави відноситься до ФОП ОСОБА_3 .

Вказане порушення зафіксовано службовими особами відповідача за місцем здійснення господарської діяльності позивача, яке вчинене її найманим працівником.

Відповідно до договору найму обладнання від 01.01.2019 б/н позивач отримує у платне користування базу під кавомашину La Cimbali-1,0 з терміном оренди до 31.12.2019. Додатком до нього підтверджено отримання позивачем орендованого обладнання. Отже, наданими доказами підтверджується використання позивачем обладнання для виготовлення кави.

Водночас відсутні належні та достовірні докази реалізації кави саме ФОП ОСОБА_3 а не позивачем.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що застосований згідно з податковим повідомленням-рішенням № до позивача штраф у розмірі 1 грн за невидачу розрахункового документу під час продажу товарів є правомірним.

Крім того, колегія суддів вказує, що рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржується сторонами по справі.

Щодо податкового повідомлення-рішення № колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон №481/95-ВР) контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

На підставі п.19-1.1.14 ст.19 Податкового кодексу України (далі - ПК України) однією із функцій контролюючого органу є здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням.

Відповідно до підп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Частиною 12 ст.15 Закону №481/95-ВР визначено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Згідно з п.11 ч.1 ст.15-3 Закону №481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів у невизначених для цього місцях торгівлі.

Відповідно до ч.6 ст.15-3 Закону №481/95-ВР продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Згідно з п.1.3 Правил роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24.07.2002 № 219 (далі - Правила №219), ресторанне господарство вид економічної діяльності суб`єктів господарської діяльності щодо надавання послуг відносно задоволення потреб споживачів у харчуванні з організуванням дозвілля або без нього.

Пунктом 1.5 Правил №219 визначено, що заклади (підприємства) ресторанного господарства поділяються за типами: фабрики-кухні, фабрики-заготівельні, ресторани, бари, кафе, їдальні, закусочні, буфети, магазини кулінарних виробів, кафетерії, а ресторани та бари, - та на класи (перший, вищий, люкс).

Роздрібна торгівля алкогольними напоями регулюється також Правилами роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 №854 (далі - Правила №854).

Відповідно до абз.2 п.2 Правил №854 роздрібна торгівля алкогольними напоями здійснюється через спеціалізовані підприємства, в тому числі фірмові, спеціалізовані відділи (секції) підприємств з універсальним асортиментом продовольчих товарів, а також заклади ресторанного господарства.

Статтею 1 Закону №481/95-ВР визначено, що місце торгівлі це місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

При цьому, здійснювати продаж алкогольних напоїв на розлив має право підприємство ресторанного господарства або спеціалізований відділ, що має статус суб`єкта господарювання громадського харчування, суб`єкта господарювання з універсальним асортиментом товарів за умови наявності ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та зареєстрованими видами економічної діяльності за кодами класифікації КВЕД-2010 - 56.10-56.30.

Перевіряючи наявність у позивача вищевказаних критеріїв суд першої інстанції вірно вказав, що ліцензія на право здійснення позивачем роздрібної торгівлі алкогольними напоями (а.с.20) була надана за адресою: АДРЕСА_2, бар, 21 кв.м , тобто, за місцем здійснення господарської діяльності позивача, за якою проведено фактичну перевірки.

Згідно з даними ЄДРПОУ основним видом діяльності позивача є Обслуговування напоями (КВЕД 56.30).

Додатком до ліцензії НОМЕР_1 підтверджується використання позивачем електронного касового апарату № МІНІ-ФП54.01.

З вищевикладеного вбачається, що у позивача наявна ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями у вищевказаному приміщенні, що за площею відповідає вимогам для місця торгівлі алкогольними напоями, зареєстрований вид економічної діяльності, наявний реєстратор розрахункових операцій для такої діяльності.

Крім того, факт продажу позивачем алкогольних напоїв для споживання їх на місці продажу не зафіксовано в акті перевірки. Матеріали податкової перевірки не містять жодного належного та достовірного доказу щодо таких фактів позивача, у тому числі відносно конкретних фізичних осіб.

Перевіряючим не здійснено контрольної закупки алкогольних напоїв на розлив, а вищевказаний висновок здійснено на підставі наявності за місцем перевірки прейскуранту цін із зазначенням ціни за різний об`єм.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач не довів порушення позивачем приписів ч.6 ст.15-3 Закону №481/95-ВР, про що зазначено в акті перевірки, що виключає застосування до позивача фінансових санкцій, передбачених абз.9 ч.2 ст.17 цього Закону у розмірі 6800 грн, тому податкове повідомлення-рішення від 11.01.2020 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції також вірно вказав, що позивачем не оскаржується наказ від 27.11.2019 №758 про проведення перевірки, тому доводи позивача щодо відсутності підстав для проведення перевірки є необґрунтованими.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в акті перевірки та своїх поясненнях, контролюючим органом робиться посилання на наказ від 28.11.2019 року №728, однак матеріали справи підтверджують, що передвіку було проведено на підставі наказу №758 від 27.11.2019.

Також посилання податкового органу, що ліцензія на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями була надана позивачу за адресою: АДРЕСА_2 , - бар 21 кв.м , яке не відповідає вимогами ДСТУ 3862-99 до бару не приймається до уваги з огляду на не встановлення відповідачем факту здійснення такої торгівлі.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2020 року - без змін

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 07.07.2020.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна