Справа № 140/3872/19
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/3872/19 пров. № А/857/4463/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року, головуючий суддя - Ковальчук В.Д., ухвалене у м. Луцьку, у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «ЛС-ГРУП» до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2019 року позивач - ПП «ЛС-ГРУП» звернулося в суд з позовом до Волинської митниці ДФС, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення від 05.11.2019 року №UA205110/2019/002333/2 про коригування митної вартості товарів.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що воно здійснювало митне оформлення в режимі імпорту товару - вживаний легковий автомобіль марки «ASTON MARTIN», модель «VANTAGE S», ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_1 , загальна кількість місць, включаючи місце водія - 2, призначений для використання по дорогах загального користування (перевезення пасажирів), тип двигуна - бензиновий, робочий об`єм циліндрів - 4735 см, потужність - 320 kW, тип кузову - родстер, колісна формула - 4x2, дата введення в експлуатацію - 30.03.2017 року, вартістю 64 000,00 євро.

У зв`язку з цим декларантом було оформлено та подано до Волинської митниці ДФС митну декларацію №UA205100/2019/015546, де в графі 23 вказано ціну товару в сумі 64 000,00 євро.

Однак Волинська митниця ДФС не погодилася із вищезазначеною декларантом митною вартістю та 05.11.2019 року прийняла оскаржене рішення №UA205110/2019/002333/2 про коригування митної вартості товарів. В результаті коригування митна вартість зазначеного товару - легкового автомобіля збільшилась та склала 105 800,00 євро.

Таким чином, в результаті відмови митного органу в прийнятті митної декларації та винесенні службовою особою митного органу оскарженого рішення про коригування митної вартості товарів ПП «ЛС-ГРУП» надмірно сплачено до Державного бюджету України ввізне мито (10%) в розмірі 115 659,65 грн. та ПДВ (20%) в розмірі 254 449,94 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці ДФС від 05.11.2019 року №UA205110/2019/002333/2 про коригування митної вартості товарів..

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, Волинська митниця ДФС оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що подані декларантом документи не містили всіх відомостей щодо числових значень складових митної вартості товару, відтак відповідачем правомірно прийнято оскаржене рішення про коригування митної вартості товару.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 30.10.2019 року декларантом в інтересах ПП «ЛС-ГРУП» подано для митного оформлення в режимі імпорту митну декларацію (МД) №UA205100/2019/015546 (а.с.63-64) з метою декларування товару «Легковий автомобіль марки «ASTON MARTIN», модель «VANTAGE S», ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_1 , загальна кількість місць, включаючи місце водія - 2, призначений для використання по дорогах загального користування (перевезення пасажирів), тип двигуна - бензиновий, робочий об`єм циліндрів - 4735 см, потужність - 320 kW, тип кузову - родстер, колісна формула - 4x2, дата введення в експлуатацію - 30.03.2017 року.

Декларантом в графі 42 (МД) №UA205100/2019/015546 вказано ціну товару в сумі 64 000,00 євро та зазначено в графі 45 митну вартість в сумі 1 783 281,09 грн.

На підтвердження обґрунтованості заявленої в МД митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант надав митному органу разом з декларацією такі документи: інвойс №191028.1-ASC/LSG від 28.10.2019 року; міжнародну-транспортну накладну Б/Н від 28.10.2019 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, платіжне доручення №28 від 29.10.2019 року, лист від 30.10.2019 року, експертну довідку №15205/19 від 30.10.2019, контракт №11/19-А24 від 26.08.2019 року, специфікацію №191028.1 - ASC/LSG від 28.10.2019 року, митну декларацію країни - відправлення №19PL402010E1241339 від 28.10.2019 року, сертифікат відповідності UA.009.164717-19 (а.с.19-46).

У зв`язку зі спрацюванням ризиків АСАУР митницею встановлено, що митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів, а також враховуючи розбіжності у доданих до митної декларації документах, відповідачем надіслано декларанту електронне повідомлення про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме:

- банківські платіжні документи (банківські платіжні доручення, чеки), що підтверджують оплату за товар та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару;

- висновки про якісні та вартісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними установами;

- копію митної декларації країни відправлення;

- транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення;

- інші додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

У відповідь на вказану вимогу позивач листом від 05.11.2019 року додатково надав наступні документи: рахунок-проформу №PROF/191028.1-ASC/LSG від 28.10.2019; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією - звіт про оцінку транспортного засобу №3885/19 від 30.10.2019 року, цінову пропозицію про ринкову вартість товару, прайс-лист - спеціальну пропозицію щодо купівлі товару за відповідну вартість, включно з електронним листуванням між контрагентами (а.с. 47).

05.11.2019 року відповідач прийняв рішення №UA205110/2019/002333/2 про коригування митної вартості товарів (а.с.13-14).

Згідно з графою 30 вказаного рішення митним органом було визначено митну вартість товару «Легковий автомобіль марки - «ASTON MARTIN», модель - «VANTAGE S», ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_1 , загальна кількість місць, включаючи місце водія - 2, призначений для використання по дорогах загального користування (перевезення пасажирів), номер/модель двигуна - невизначений, тип двигуна - бензиновий, робочий об`єм циліндрів - 4735 см, потужність - 320.70 kW, тип кузову - родстер, колісна формула - 4x2, бувший у використанні, календарний рік виготовлення - 2017, модельний рік виготовлення - 2017, дата введення в експлуатацію - 30.03.2017 року, категорія ТЗ за документами виробника - М1» за ціною 105 800,00 Євро (замість 64 000,00 Євро, що була заявлена декларантом).

У графі 33 вказаного рішення було зазначено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом. Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості було встановлено, що декларантом заявлено митну вартість на рівні 64 000,00 євро. У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також у зв`язку зі спрацюванням АСАУР «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі зі зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: SCFEKBEL6HGD21417, валюта - EUR, вартість - 105800,00». Декларанту запропоновано надати в 10-денний термін наступні документи: банківські платіжні документи , що підтверджують оплату за товар та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; за наявності - платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; транспортні документи, що містять відомості про вартість перевезення; інші додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості. В свою чергу, декларант надав наступні додаткові документи для підтвердження митної вартості: банківський платіжний документ, що стосується товару, платіжне доручення в іноземній валюті №28 від 29.10.2019; лист від імпортера №30/10/2019 від 30.10.2019 року; копію митної декларації країни відправлення №19PL402010E1241339 від 28.10.2019 року; рахунок-проформу №PROF/191028.1-ASC/LSG від 28.10.2019 року; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією - звіт про оцінку транспортного засобу №3885/19 від 30.10.2019 року; цінову інформацію про ринкову вартість товару https://www.mobile.de/ та https://www.autoscout24.com.ua/, прайс - лист - спеціальна пропозиція щодо купівлі товару за відповідну вартість, включно з електронним листуванням між контрагентами. В наданому звіті про оцінку транспортного засобу №3885/19 від 30.10.2019 року міститься інформація про вартість транспортного засобу - 64 000,00 євро, при цьому жодних підтверджуючих документів, витягів з інтернет сайтів, вказаних у звіті не надано.

У зв`язку з вищевикладеним та у зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України на підставі цінової інформації ЄАІС ДФС, відповідно до наказу ДФС №780 від 28.11.2018 року "Про забезпечення моніторингу за митними оформленнями транспортних засобів, бувших у вжитку", та спрацюванням системи ризиків АСАУР: «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі зі зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: SCFEKBEL6HGD21417, валюта - EUR, вартість - 105800,00». Митницею відповідно до положень ст.55 та ст.57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. Рівень митної вартості становить 105800 євро. Декларанту запропоновано звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу та ст.55 МК України.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Тому суду не наведено достатніх підстав правомірності проведеного відповідачем розрахунку митної вартості у такий спосіб та за довільною методикою.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Як встановлено частинами 1, 2 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 МК України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу органу доходів і зборів протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із положенням частини четвертої вказаної статті, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини 1 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Витребовування додаткових документів у декларанта та надання митниці права вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів, можливе лише за наявності у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Позивачем не заперечується право органу доходів і зборів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів (частина п`ята статті 54 МК України), проте при цьому він має довести підстави застосування норм частини третьої статті 53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознаки підробки або відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідач поставив під сумнів достовірність наданих декларантом документів у зв`язку зі спрацюванням системи ризиків АСАУР.

Цими обставинами відповідач обґрунтовував необхідність подання декларантом додаткових документів.

Декларант позивача надав наявні у нього документи, що підтверджують митну вартість товару і обраний ним метод її визначення згідно з частиною другою статті 53 МК України, а саме: рахунок-фактуру (інвойс) від 28.10.2019 №191028.1-ASC/LSG на суму 64 000,00 євро (а.с.20); платіжне доручення №28 від 29.10.2019 року на суму 64 000,00 євро (а.с. 24); звіт про оцінку транспортного засобу №3885/19 від 30.10.2019 (а.с. 26-29).

Даними документами підтверджується факт сплати позивачем коштів в зазначеній сумі на рахунок продавця за придбаний транспортний засіб.

У рішенні про коригування митної вартості товарів вказано, що воно прийняте у зв`язку із неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані документи не містять усіх відомостей, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом.

Матеріалами справи підтверджується, що в поданих декларантом документах відсутні ознаки підробки, вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар, та підтверджують можливість визначення митної вартості за основним методом, встановленого декларантом.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові. Натомість контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар та не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом методом.

Враховуючи вищенаведені норми закону та обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції, про те, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, через що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню.

Крім цього, згідно із ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, у п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року у справі №140/3872/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький

Повний текст постанови складено 06.07.2020 року.