Справа № 132/1283/20
Суддя: Павленко І. В.
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 132/1283/20
Провадження № 2-а/132/23/20
Рішення

Іменем України

30 червня 2020 року Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Павленко І.В.

за участю секретаря Олійник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора відділу реагування патрульної поліції №1 Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області Сушка Олега Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в позові вказує, що постановою серії БАА №220927 від 23.04.2020 року, складеною інспектором ВРПП №1 Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області Сушком О.М. на нього було накладено адміністративне стягнення по ст.121 ч.3 КУпАП у виді сплати штрафу в розмірі 340 грн, за те, що він 23.04.2020 року о 15 год. 55 хв. на автодорозі Н-02 (389 км) в Білоцерківському районі Київської області, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Transport» номерний знак НОМЕР_1 , що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Позовні вимоги серед іншого мотивує тим, що висновок відповідача про те, що автомобіль марки «Volkswagen Transport» номерний знак НОМЕР_1 підлягає обов`язковому технічному контролю є безпідставним.

Притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП вважає безпідставним та необґрунтованим, а дії поліцейського такими, що суперечать чинному законодавству України. Вважає, що дана постанова у справі про адміністративне правопорушення є незаконною і необґрунтованою, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів та з грубими порушеннями вимог чинного законодавства. За вказаних підстав звертається до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач не з`явився, однак в матеріалах справи наявна заява, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи провести за його відсутності.

Відповідно до ч.3 ст.194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та день розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, наявне в матеріалах справи.

У відповідності до вимог ч.1 ст.205 КАС України, неявка в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином про дату, час і місце цього засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників судового процесу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог ст.229 КАС України не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, матеріалами справи встановлено, що постановою серії БАА №220927 від 23.04.2020 року, складеною інспектором ВРПП №1 Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області Сушком О.М. на позивача було накладено адміністративне стягнення по ст.121 ч.3 КУпАП у виді сплати штрафу в розмірі 340 грн, за те, що він 23.04.2020 року о 15 год. 55 хв. на автодорозі Н-02 (389 км) в Білоцерківському районі Київської області, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Transport» номерний знак НОМЕР_1 , що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Дана постанова по справі про адміністративне правопорушення є незаконною і необґрунтованою, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів та з грубими порушеннями чинного законодавства, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При оформленні поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, вони користуються вимогами КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція № 1395).

Як уже зазначалося, оскаржуваною постановою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 121 КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування транспортним засобом, яке підлягає обов`язковому технічному контролю (у випадку несвоєчасного проходження водієм такого контролю).

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень» №3565-17 від 05.07.2011 року, який набрав чинності 14 серпня 2011 року, скасовано обов`язковий технічних огляд транспортних засобів, за виключенням транспортних засобів, які підлягають обов`язковому технічному контролю.

Згідно п.п. 31.1 розділу 31 Правил дорожнього руху, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до п. 31.3 (б) розділу 31 Правил дорожнього руху, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

За приписами ч. 3 ст. 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, є підставою для накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно статті 35 Закону України «Про Дорожній рух», обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1)легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2)легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Згідно Державного стандарту України ДСТУ 3649-97 «Засоби транспортні дорожні» транспортні засоби вагою до 3500 кг і кількістю сидячих місць, крім сидіння водія, не більше восьми відносяться лише до категорії «В», тобто до легкових автомобілів.

Згідно ПДР, які у відповідності із Законом «Про Дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху по всій території України, в пункті 31.4.1 присутня класифікація транспортних засобів по типам:

1. Легкові автомобілі та їхні модифікації для перевезення вантажів.

2. Автобуси.

3. Вантажні автомобілі з дозволеною максимальною масою до 12 т включно.

4. Вантажні автомобілі з дозволеною максимальною масою понад 12 т.

5.Автопоїзди, тягачами яких є легкові автомобілі та їхні модифікації для перевезення вантажу.

6. Автопоїзди, тягачами яких є вантажні автомобілі.

Маса автомобіля, яким керував позивач, марки «Volkswagen Transport» номерний знак НОМЕР_1 , типу «Вантажопасажирський-В», згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу становить 2705 кілограмів і кількістю місць для сидіння з місцем водія 8, є - легковим автомобілем. Даний транспортний засіб не використовується для роботи в якості таксі або для перевезення вантажу з метою отримання прибутку, у зв`язку з чим не підлягає обов`язковому технічному контролю.

Крім того, відповідно до роз`яснення, що міститься в листі Управління Державтоінспекції МВС України від 16.01.2012p. № 4/14-К-23, автомобіль з кількістю місць для сидіння не більше дев`яти, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки є легковим та відповідно до ст. 35 Закону України «Про Дорожній рух» обов`язковому технічному контролю не підлягає (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів з метою отримання прибутку).

Отже, суд приходить до висновку про те, що автомобіль позивача не підпадає під категорію автомобілів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, а відтак оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА №220927 від 23.04.2020 року про накладення на позивача адміністративного стягнення, суперечить нормам чинного законодавства, оскільки не підтверджує наявність адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Крім того, дана постанова винесена за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем помилково зроблено висновок, що належний позивачу автомобіль марки «Volkswagen Transport» номерний знак НОМЕР_1 , типу «Вантажопасажирський-В», підлягає обов`язковому технічному контролю, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Крім того, відповідачем не подано відзив на позов, а відповідно до ч.4 ст.159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Враховуючи принцип змагальності адміністративного процесу та встановлений КАС України обов`язок відповідача щодо доказування правомірності свого рішення, суд вирішує спір на основі викладених в позові аргументів та з`ясованих в судовому засіданні обставин.

Неподання відповідачем відзиву на позов суд кваліфікує як визнання позову.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

При цьому, в частині позовних вимог про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, суд зазначає наступне.

Виключний перелік органів, уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення міститься в статті 213 КУпАП, до яких відносяться як суди, так і органи Національної поліції. Проте, розмежування підвідомчості спорів між даними органами зазначене у статтях 221-222 КУпАП.

Згідно приписами ст.222 КУпАП, розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачених частиною 3 статті 121 КУпАП, відноситься до компетенції органів Національної поліції та не передбачає повноваження судів розглядати дані справи в розумінні глави 22 КупАП.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 121 КУпАП, органи Національної поліції виносять постанову (частина 1 статті 283 КупАП). Відповідно до частини 1 статті 284 КупАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:1)про накладення адміністративного стягнення; 2)про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Таким чином, виключне право виносити одну із вищевказаних постанов по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 статті 121 КУпАП належить органам Національної поліції та належить до дискреційних повноважень останніх.

Тому, суд, розглядаючи спір у порядку адміністративного судочинства, у справах, про адміністративні правопорушення, перелік яких зазначений у статті 222 КУпАП, не вправі перебирати на себе повноваження органів Національної поліції з вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу та виносити одну з постанов, визначених статтею 284 КУпАП замість вказаного суб`єкта владних повноважень, що виключатиме втручання суду у дискреційні повноваження останнього.

Вказане знаходить своє відображення в постановах Верховного Суду від 16.07.2018 у справі № 214/2517/17 та від 13.02.2020 року у справі №201/243/17.

Таким чином, аналізуючи норми чинного законодавства та оцінюючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог даного позову та наявність правових підстав для часткового задоволення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 6, 10, 11, 12, 72, 77, 243-244, 246, 262, 286 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №220927 від 23.04.2020 року у виді накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 340 грн скасувати.

В іншій частині позовних вимог відмовити в зв`язку з їх безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: