Справа № 718/693/20
Суддя: Мінів О. І.
Дата ухвалення: 2020-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №718/693/20
Провадження №2-а/718/15/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

02.07.2020 року м. Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючої-судді Мінів О.І.,

секретаря судових засідань Анучкіної О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань, у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, адміністративну справу №718/693/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 , до старшого державного інспектора контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області Костащука В.М. та Головного управління Держгеокастру в Чернівецькій області, про визнання протиправним та скасування постанови №147-ДК/0087По/08/01-20 від 27 березня 2020 року, а також про визнання протиправним та скасування повідомлення про сплату шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу від 27 березня 2020 року №147-ДК/0036 ШК/11/01/-20,-

за участю учасників судового провадження:

позивача ОСОБА_1

представників позивача Погурського В.І., Дороган І.Г.

відповідача, старшого державного

інспектора контролю за використанням та

охороною земель ГУ Держгеокадастру

в Чернівецькій області Костащука В.М.

представників ГУ Держгеокадастру

в Чернівецькій області Балицької С.С., Смутняка О.В., -

У С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 звернулася до Кіцманського районного суду із адміністративним позовом у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення №147-ДК/0087По/08/01-20 від 27 березня 2020 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення, а також визнати протиправним та скасування Повідомлення про сплату шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу від 27 березня 2020 року №147-ДК/0036 ШК/11/01/-20.

Вважає вищезазначені постанову та повідомлення незаконними, необґрунтованими та безпідставними, а також такими, що не відповідають дійсним обставинам.

У відповідності до Державного акту на право постійного користування землею І-ЧВ №000772, виданого Кіцманською районною радою народних депутатів від 14 жовтня 1996 року, ОСОБА_2 , на підставі розпорядження Кіцманської районної державної адміністрації №339 від 12 вересня 1996 року, надано в постійне користування земельну ділянку площею 6,8 гектарів, яка розташована в с. Берегомет Берегометської сільської ради та призначена для ведення селянського (фермерського) господарства.

В період з грудня 1996 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 дану земельну ділянку використовував та обробляв її чоловік, як засновник селянського фермерського господарства « ОСОБА_2 » для вирощування зернових культур.

Вказує, що після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина, яку вона прийняла, крім корпоративних прав на СФГ « Руснак Г.І. », ще й право власності на об`єкти нерухомого майна, оскільки являлася єдиною законною спадкоємицею після смерті чоловіка. З 2016 року в порядку спадкування вона продовжує обробляти вказану земельну ділянку.

А у відповідності до рішення Кіцманського районного суду від 31.08.2019 року у справі №718/2093/18 вона оформила за собою корпоративні права власності на СФГ « Руснак Г.І. ».

Зазначає, що в лютому місяці 2020 року вона випадково дізналася, що Неполоківецька селищна рада, до складу якої входить с. Берегомет, без її відома, як законного землекористувача, зареєструвала за собою право власності на вказану земельну ділянку на підставі рішення сесії №16-6/2019 від 12 вересня 2019 року, присвоївши кадастровий номер :03:001:0296.

Після цього, 21 лютого 2020 року написала заяву до Неполоковецької сільської ради з проханням передати земельну ділянку в оренду, однак сесією селищної радою рішення по її заяві не прийнято.

З посиланням на відповідні правові норми Земельного кодексу України, ЗУ «Про фермерське господарство», Цивільного кодексу України та інші вказує, що на законних підставах користується земельною ділянкою, сплачує податок і не вчиняла її самовільного захоплення.

17.03.2020 року при проведенні перевірки та складанні відносно неї протоколу за ст. 53-1 КУпАП вона не відмовлялась від підпису , так як старший державний інспектор Костащук В.М. тільки показував документи і підписувати їй не пропонував. А згодом отримала поштою повідомлення про розгляд справи.

В зазначений день та час вона з`явилась на розгляд адміністративної справи і заявила письмове клопотання про його перенесення, щоб ознайомитися із доказами відповідача та мати змогу надати свої докази, які б спростували висунуте звинувачення. Крім того мала намір скористатися правовою допомогою. Однак у задоволенні клопотання було відмовлено, а згодом 03.04.2020 отримала поштовим відправленням постанову від 27.03.2020 про накладення адміністративного стягнення, повідомлення про сплату шкоди, розрахунок розміру шкоди, які були винесені без її участі. Вважає, що інспектором Костащуком В.М, було грубо порушено норми процесуального права, оскільки фактичного розгляду справи не було, що порушило її право на захист. Матеріали справи розглянуті без її участі, ніякі докази їй не представлялися.

Звертає увагу суду і на те, що у фабулі правопорушення, яке інкримінується, не розкрито об`єктивної та суб`єктивної його сторони, не зазначено хто саме, в який спосіб та коли здійснив оранку земельної ділянки, не зазначено час та місце скоєння правопорушення, а також вказано кадастровий номер земельної ділянки, який був відсутній у відкритій базі Держгеокадастру.

З вищезазначених підстав не погоджується також із Повідомленням про сплату шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки від 27 березня 2020 року №147-ДК/0036 ШК/11/01/-20, у якому вказано, що вона повинна сплатити розмір шкоди, заподіяної внаслідок використання частини власної частини земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Доводи осіб, які подали відзиви.

Відповідачем, старшим державним інспектором контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області Костащуком В.М. 27.04.2020 скеровано на адресу суду відзив на адміністративний позов, у якому останній вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. З посиланням на відповідні правові норми вказує на те, що було проведено перевірку та складено Акт щодо дотримання норм земельного законодавства, а також Акт обстеження земельної ділянки. Згідно зазначених документів, встановлено, що ФГ « Руснак Г.І. », в особі засновника ОСОБА_1 , самовільно зайняло земельну ділянку кадастровий номер :03:001:0296, площею 6,8586 га, із земель сільськогосподарського призначення, комунальної власності, розташовану на території Неполоківецької селещної ради Кіцманського району Чернівецької області, а тому було винесено протокол по справі про адміністративне правопорушення за ст.53-1КУпАП. Під час проведення перевірки та під час розгляду справи ОСОБА_1 не надала жодного правовстановлюючого документу на вищевказану земельну ділянку, а дане свідчить про самовільне зайняття нею земельної ділянки. У зв`язку із чим правомірно було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 27.03.2020 року.

Крім того, зазначає, що право користування земельною ділянкою, що виникло в особи на підставі державного акту на право користування земельною ділянкою, не входить до складу спадщини і припиняється зі смертю особи, якій надано таке право. Тобто, без укладення договору користування земельною ділянкою з власником землі, право користування лише на підставі державного акту не входить до складу спадщини.

Вважає, що при винесені оскаржуваної постанови та складанні матеріалів були дотримані вимоги ст.ст. 245, 280 та 283 КУпАП, а тому просить відмовити у задоволенні позову (а.с. 64-77).

Також 28.04.2020 на адресу суду надійшли письмові пояснення співвідповідача Головного управління Держгеокастру в Чернівецькій області, де вказано, що розрахунок розміру шкоди, що оскаржується позивачем, не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому не може бути предметом судового розгляду. Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. (а.с.78-82).

Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи.

13 квітня 2020 року на адресу Кіцманського районного суду Чернівецької області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , який, ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15.04.2020 року залишений без руху з наданням строку для усунення недоліків.(а.с.1-11,52-53)

21.04.2020 року на виконання вищезазначеної ухвали суду, отримано нову редакцію адміністративного позову ОСОБА_1 .(а.с.55-61)

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22.04.2020 року вказаний адміністративний позов (уточнений) прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Поновлено строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення. Призначено розгляд справи на 04 травня 2020 року. (а.с.62-63)

04 травня 2020 року, ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області заяву (клопотання) представника Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області Балицької С.С. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено та призначено судовий розгляд справи у режимі відеоконференції на 13 травня 2020 року. (а.с.87-88)

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 травня 2020 року, залучено до участі у справі як другого відповідача (співвідповідача) Головне управління Держгеокадастру в Чернівецькій області. Судове засідання відкладено на 09 червня 2020 року.(а.с.97-98)

Аргументи учасників справи та пояснення допитаних у судовому засіданні свідків.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представники підтвердили обставини викладені в адміністративному позові, просили позовні вимоги задовольнити повністю,а провадження в адміністративній справі закрити.

Крім того, представники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснювали в суді, що ОСОБА_1 правомірно, як єдиний спадкоємець померлого, користується спірною земельною ділянкою з 2016 року по теперішній час, використовує для сільськогосподарської діяльності СФГ « Руснак Г.І », засновником якого є з 2019 року. Після смерті чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 вчинила всі необхідні дії для реєстрації за собою право власності на спірну земельну ділянку, однак процедура переоформлення затягнулась на 4 роки. При цьому вважали, що виданий на померлого Державний акт на право постійного користування землею в с.Берегомет є дійсним і для спадкоємця ОСОБА_1 , так як ніким не скасований. Вказували на численні порушення посадовими особами ГУ Держгеокадастру в Чернівецькій області процедури під час розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови відносно позивача.

Крім того, позивач ОСОБА_1 допитувалась в суді в якості свідка, за клопотанням представника позивача Погурського В.І., яке було задоволено в судовому засіданні (а.с.117).

Так, ОСОБА_1 повідомила суду, що після смерті її чоловіка ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 вона успадкувала майно та корпоративні права на СФГ, до складу спадщини входила і спірна земельна ділянка, площею 6,80 га в с.Берегомет, якою постійно користувався померлий чоловік для зайняття сільськогосподарської діяльності на підставі Державного Акту на право постійного користування землею. Починаючи з 2016 року вона продовжувала орати та засіювати дану земельну ділянку спочатку соєю, а з вересня 2019 року засіяла зерно. Їй ніхто не повідомляв і їй не було відомо, що з вересня 2019 року право власності на дану земельну ділянку зареєстровано за Неполоковецькою селищною радою. 21.02.2020 року вона вперше письмово звернулась до сесії Неполоковецької ОТГ з проханням надати спірну земельну ділянку в оренду, після того як від свого адвоката ОСОБА_4 дізналась, що земельна ділянка зареєстрована за Неполоковецькою селищною радою, однак жодної відповіді не отримала.

17.03.2020 року їй зателефонував старший державний інспектор Костащук В.М. та повідомив, що він здійснює перевірку земельної ділянки, земля виорана, при цьому земля належить Неполоковецькій селищній раді. Після цього Костащук В.М. та землевпорядник прибули за її місцем праці - Неполоковецький комбінат хлібопродуктів, повідомили, що зобов`язані скласти Акт обстеження, Акт перевірки та протокол про адміністративне правопорушення відносно неї, вона надала усі наявні документи, права їй не роз`яснювали. Від підпису вона не відмовлялась, а попросила, щоб усе було скеровано їй поштою, так як вона бажає скористатись допомогою адвоката. Після цього вона отримала повідомлення про розгляд справи поштовою кореспонденцією. 27.03.2020 на розгляд справи до відділу у Кіцманському районі ГУ Держгеокадастру в Чернівецькій області вона з`явилась та передала Костащуку В.М. письмове клопотання про перенесення, однак їй було усно відмовлено. А 03.04.2020 поштою отримала постанову та розрахунок шкоди за самовільне зайняття земельної ділянки, з якими не погоджується повністю та вважає себе законним користувачем земельної ділянки.

На уточнюючі запитання повідомила, що в квітні 2020 року звернулась із позовом до Кіцманського районного суду про визнання за нею права власності на спірну земельну ділянку в с.Берегомет в порядку спадкування. Провадження відкрито, рішення по суті не прийнято.

Відповідач старший державний інспектор контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру в Чернівецькій області Костащук В.М. на заперечення позову пояснив в суді, що на початку 2020 року до Головного управління звернувся сільський голова Неполоковецької селищної ради з приводу недотримання вимог земельного законодавства ОСОБА_1 при використанні земель с/г призначення. На підставі цього був виданий наказ про здійснення планової перевірки земельної ділянки, яка знаходиться в адміністративних межах Неполоковецької селищної ради. Заздалегідь повідомлення про проведення планової перевірки не надсилається. Так, 17.03.2020 він разом з начальником земельного відділу Неполоковецької селищної ради прибули на земельну ділянку в с.Берегомет, виявили факт самовільного зайняття земельної ділянки комунальної власності, площею 0,9616 га шляхом проведення її оранки сільськогосподарською технікою. Він зателефонував ОСОБА_1 та повідомив про перевірку земельної ділянки, ОСОБА_1 запропонувала приїхати на її місце праці. Під час зустрічі на території Неполоковецького комбінату хлібопродуктів, він повідомив про наказ, перевірку , роз`яснив суть правопорушення, права та обов`язки. ОСОБА_1 повідомила, що пояснень надавати не планує і нічого підписувати не буду, в сільську раду для складання протоколу вона проїхати не бажала, а тому після оформлення все було скеровано ОСОБА_1 поштою.

В день розгляду справи ОСОБА_1 з`явилась до відділу, однак жодні нові докази, пояснення чи документи не надала, а подала тільки заяву про відкладення, яку він вважав безпідставною та провів розгляд справи за її відсутності. Після цього поштовою кореспонденцією постанова та розрахунок шкоди були надіслані ОСОБА_1 .

Вважає, що позивач після смерті чоловіка на протязі 4 років не вживала заходів щодо переоформлення земельною ділянки на себе. Їй було відомо , що земля зареєстрована за Неполоковецької селищною радою у вересні 2019 року, однак дану реєстрацію ОСОБА_1 не оскаржувала. А тому рахує , що він мав право притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки і нарахувати шкоду відповідально до методики. Позовні вимоги повністю є безпідставними.

Представник відповідача ГУ Держгеокадастру в Чернівецькій області Смутняк О.В., який брав участь в режимі відео конференції, у судовому засіданні вказав на те, що право користування земельною ділянкою, що виникло в особи на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою, не входить до складу спадщини і припиняється зі смертю особи, якій належало таке право. Відсутність у ОСОБА_1 , яка використовує земельну ділянку, правовстановлюючих документів на неї свідчить про самовільне зайняття земельної ділянки. Разом з тим, вважає, що вимога про скасування розрахунку розміру шкоди, не може бути предметом судового розгляду.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що допитувалися в суді за клопотанням сторони позивача, пояснили, що на початку вересня 2019 року вони на тракторі виорали земельну ділянку , площею майже 7 га в с.Берегомет, на прохання ОСОБА_8 . Крім того, свідок ОСОБА_7 повідомив, що і раніше , на прохання ОСОБА_1 , займався оранкою цієї ж земельної ділянки за допомогою с/г техніки , а в травні 2020 року засіяли там сою.

Заслухавши сторін та їх представників, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши надані суду докази, суд приходить до наступного висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Так, судом встановлено, що відповідно до копії Державного акту на право постійного користування землею серії І-ЧВ № 000772, виданого Кіцманською районною радою народних депутатів від 14 жовтня 1996 року, ОСОБА_2 , на підставі розпорядження Кіцманської районної державної адміністрації №339 від 12 вересня 1996 року, надано в постійне користування земельну ділянку площею 6,80 гектарів, яка розташована в с. Берегомет Берегометської сільської ради для ведення селянського (фермерського) господарства (а.с.25).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Берегометської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області 21 березня 2016 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено відповідний актовий запис №12 (а.с.31).

У відповідності до довідки Неполоковецької селищної ради Кіцманського району Чернівецької області №256 від 09.04.2020 року спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 є його дружина - ОСОБА_1 . Інформації про інших спадкоємців передбачених законом, у виконкомі селищної ради немає (а.с.29).

Згідно даних Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 45095723 від 15.09.2016 року після смерті спадкодавця ОСОБА_2 зареєстровано спадкову справу №59505762 (а.с.32).

Також суду надано копії свідоцтв про право на спадщину за законом, отриманих ОСОБА_1 у результаті спадкування майна після смерті ОСОБА_2 (а.с.33-35).

Згідно рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 31.08.2018 року за ОСОБА_1 визнано право власності на спадкове майно: 10% у статутному фонді юридичної особи - СФГ « Руснак Г.І. », після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.36-37). Суду надано також копії статуту СФГ « Руснак Г.І. » та Виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.38-49).

Разом з тим, встановлено, що 27 березня 2020 року старшим державним інспектором контролю за використанням та охороною земель Костащуком В.М. винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення №147-ДК/0087По/08/01-20, згідно якої ФГ « Руснак Г.І. », в особі засновника ОСОБА_1 , самовільно зайняло земельну ділянку площею 6,8586 га, з кадастровим номером :03:001:0296 із земель сільськогосподарського призначення, комунальної власності, розташовано на території Неполоківецької селещної ради Кіцманського району Чернівецької області. Дана земельна ділянка є власністю територіальної громади смт. Неполоківці, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №33540832 від 30.09.2019 року. Самовільне зайняття земельної ділянки здійснено шляхом обробітку її с/г технікою (проведено оранку). Вказаною постановою визнано винуватою ОСОБА_1 , як засновника СГФ, у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 53-1 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн. Зазначено, що отримати копію постанови та від підпису ОСОБА_8 відмовилась , копія постанови надіслана поштою 27.03.2020 року. (а.с.21-22, 76).

Згідно Повідомлення про сплату шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу №147-ДК/0036 ШК/11/01/-20 від 27 березня 2020 року, вимагається у п`ятнадцятиденний термін сплатити розмір шкоди заподіяний внаслідок використання частини власної земельної ділянки не за цільовим призначенням у розмірі 11422,41 грн. Зазначено, що отримати копію повідомлення та від підпису ОСОБА_8 відмовилась , копія повідомлення та розрахунок шкоди надіслані поштою 27.03.2020 року. (а.с.23,76).

Також суду надано копію розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки комунальної форми власності. (а.с.24).

Підставами для визнання ОСОБА_1 винуватою у скоєнні адміністративного правопорушення є Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки №147-ДК/182/АП/09/01/-2020 від 17 березня 2020 року, відповідно до вимог ст.ст. 6,10 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель» була проведена перевірка з питань дотримання ОСОБА_1 вимог земельного законодавства при використанні земель с/г призначення за результатами якої встановлено самовільне зайняття земельної ділянки, яке здійснено шляхом обробітку її с/г технікою (проведено оранку), тобто порушення вимог ст.ст. 125,126 Земельного кодексу України (а.с.71).

Також до матеріалів справи долучено копію Акту обстеження земельної ділянки №147-ДК/0034 АО/10/01/-20 від 17 березня 2020 року, згідно якого проведено обстеження земельної ділянки в адміністративних межах Неполоковецької селищної ради Кіцманського району, площею 6,8586 га., за цільовим призначенням для ведення селянського фермерського господарства, з кадастровим номером :03:001:0296. Будь-які будівлі чи споруди на земельній ділянці відсутні. Ґрунтовий покрив (родючий шар ґрунту) не пошкоджено (а.с.72).

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення №147-ДК/0087 П/07/01-20, останній складений 17 березня 2020 року державним інспектором контролю за використанням та охороною земель Костащуком В.М. відносно ОСОБА_1 за ст. 53-1 КУпАП з приводу самовільного зайняття земельної ділянки, шляхом проведення її оранки. Розгляд справи призначено на 27.03.2020 року об 11 год. в приміщенні відділу у Кіцманському районі ГУ Держгеокадастру в Чернівецькій області. (а.с.73).

17 березня 2020 року щодо ОСОБА_1 винесено Припис №147-ДК/0089Пр/03/01-20, відповідно до якого остання, як засновник СФГ « Руснак Г.І. » в 30-ти денний термін повинна звільнити самовільно зайняту земельну ділянку в адміністративних межах Неполоковецької селищної ради Кіцманського району, площею 6,8586 га., за цільовим призначенням для ведення селянського фермерського господарства (а.с.75).

Підписами старшого державного інспектора Костащука В.М. та начальника земельного відділу Неполоковецької селищної ради Миронюка М.П. засвідчена відмова ОСОБА_1 від надання пояснень, отримання копій документів та підпису в Актах, протоколі, розрахунку та приписі 17.03.2020 року , зазначені документи особі скеровані поштовим відправленням 20.03.2020 року, згідно наданих квитанцій. (а.с.76)

Повідомлення про розгляд справи ОСОБА_8 отримала поштою вчасно , так як з`явилась 27.03.2020 о 11 годині до відділу у Кіцманському районі ГУ Держгеокадастру в Чернівецькій області та подала письмове клопотання про перенесення, у зв`язку із карантином та бажанням скористатись правовою допомогою. (а.с.26)

Суду надано також копії заяв голови СФГ « Руснак Г.І. » - ОСОБА_1 адресовані до сесії Неполоковецької ОТГ, з приводу надання дозволу на розробку документів, щодо оренди земельної ділянки від 21.02.2020 року (без відмітки про отримання) (а.с.27).

Застосовані норми права

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ч. 1ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель визначає Закон України «Про державний контроль за використанням та охороною земель»№963-IV від 19 червня 2003 року, який спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля.

Статтею 1 вказаного Закону передбачено, що самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до статті 4 цього ж Закону, об`єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України. Державний контроль за дотриманням вимог законодавства України про охорону земель здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів (стаття 5).

До повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належать зокрема здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, а також виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням (ст. 6 Закону).

У статті 9 Закону зазначено, що державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються зокрема шляхом проведення перевірок.

Статтею 10 цього ж Закону регламентовано, що державні інспектори мають право, зокрема, безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення.

Приписами статті 188 ЗК України визначено, що державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2016 № 482 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» організація та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності є завданнями Держгеокадастру.

Відповідно до підпункту 25-1 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використання та охороною земель усіх категорій і форм власності.

З аналізу наведених правових норм слідує, що державний контроль за охороною та використанням земель може здійснюватися державним інспектором ГУ Держгеокадастру, у тому числі, шляхом проведення перевірок. Для реалізації завдань у сфері здійснення контролю за використанням та охороною земель державний інспектор має право, зокрема, видавати приписи, складати акти перевірки або протоколи про адміністративні правопорушення з метою притягнення винних осіб до відповідальності.

Крім того, суд звертає увагу, що обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Статями 125, 126 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

При цьому, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідна відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речові прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Статтею 3 вказаного Закону передбачено, що державна реєстрація речових прав є обов`язковою.

Згідно з ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановленого строку.

Зі змісту ч. 2 ст. 92 Земельного кодексу України вбачається, що передача земельної ділянки у постійне користування громадянам не передбачена.

Пунктом 6 Перехідних положень Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 01.01.2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Отже, земельні ділянки, надані громадянам або юридичним особам у постійне користування, перебувають у власності держави або у власності територіальне громади до переоформлення у встановленому порядку та отримання у власність чи користування.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із: земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі ст. ст. 116,118 Земельного кодексу України є рішення органу виконавчої влад або органів місцевого самоврядування.

Згідно із ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другої цієї статті.

Відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), праві користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), праві користування чужим майном (сервітут).

Згідно з ч. 1 ст. 407 Цивільного кодексу України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Відповідно до ч. 2 ст. 407 Цивільного кодексу України (у редакції, що діяла на час відкриття спадщини), та ч. 2 ст. 102-1 ЗК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування.

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Разом з тим, ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про фермерське господарство» до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу.

Згідно з ч. 1 ст. 20 зазначеного Закону майно фермерського господарства належить йому на праві власності. Член фермерського господарства має право на отримання частки майна фермерського господарства при його ліквідації або у разі припинення членства у фермерському господарстві. Розмір частки та порядок її отримання визначаються статутом фермерського господарства.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що право користування земельною ділянкою, що виникло в особи на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою, не входить до складу спадщини і припиняється зі смертю особи, якій належало таке право. Відповідні правові висновки наведені в постанові Верховного Суду України від 05.10.2016 року у справі № 6-2329цс16.

Так, відповідно до пункту "б" частини першої статті 211 ЗК України, громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

Згідно зі статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення самовільне зайняття земельної ділянки тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ст..53-1 КУпАП є громадяни та посадові особи.

Отже, для притягнення до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, окрім встановлення факту самовільного зайняття земельної ділянки необхідно з`ясувати, чи дійсно вчиняються особою дії із зайняття та використання земельної ділянки, чи має право особа використовувати земельну ділянку, тобто чи наявні в неї правові підстави для використання земельної ділянки, чи є дії особи правомірними чи ні.

Так, у разі виявлення порушення законодавства у сфері використання та охорони земель, за яке КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, державний інспектор складає протокол про адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення є підставою для розгляду справи, винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності (статті 256, 268, 283 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Стосовно протоколу про адміністративне правопорушення, на підставі якого винесено спірну постанову, то суд зазначає, що відповідно до розділу ІІ Інструкції з оформлення державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель матеріалів про адміністративні правопорушення (далі по тексту - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №6 від 19.01.2017 року, протокол складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право надати в протоколі пояснення та зауваження щодо його змісту, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від надання пояснень у протоколі чи від його підписання про це обов`язково робиться відповідний запис. В протоколі також зазначаються інші відомості, необхідні для вирішення справи (наприклад, відомості про наявність актів обстеження земельної ділянки, відмітки про наявність документів і речей, які підтверджують правопорушення, клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності).

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу їй обов`язково направляється рекомендованим листом з повідомленням про вручення повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення із зазначенням часу і місця розгляду справи.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом ч. 1 ст. 7 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, що викладена в постанові у справі №337/3389/16-а (2-а/337/154/2016) від 30 травня 2019 року, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до вимог статті 283КУпАП постанова має містити: - назву постанови (відповідно до вимог статті 284КУпАП); - повну назву посади державного інспектора, який виніс постанову, його прізвище, ім`я та по батькові);- дату розгляду справи та номер постанови; - відомості про особу, щодо якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові, дата і місце народження, місце проживання/реєстрації та роботи або навчання, посада (для посадових осіб), ідентифікаційний номер фізичної особи (за наявності)); - опис обставин, установлених при розгляді справи; - зазначення нормативно-правового акта, який передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення;- розмір шкоди, що підлягає стягненню, порядок та строк її відшкодування; - рішення по справі; -порядок виконання постанови;- порядок і строк оскарження постанови;- порядок набрання чинності постановою; - строк пред`явлення постанови до виконання.

Копія постанови протягом трьох днів вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності під підпис, а в разі, якщо копія постанови надсилається поштою, про це робиться відповідна відмітка у справі (зазначаються реквізити поштової квитанції про відправлення, прізвище і посада особи, яка її відправила).

Відповідно до ч.3ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Мотиви та висновки суду.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини та докази, суд приходить до висновку, що відповідачами при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови в повній мірі було дотримано вимог КУпАП, а прийняте рішення (постанова) відповідає встановленим фактичним обставинам є законною та обґрунтованою.

При цьому суд зазначає, що посилання позивача на наявність у спадкодавця (її померлого чоловіка - ОСОБА_2 ) Державного акту на право постійного користування землею є безпідставними та необґрунтованими, оскільки в даному випадку такий державний акт не може підтверджувати її право користування земельною ділянкою, за відсутності інших доказів щодо отримання на неї будь-яких законних прав. Крім того такий Державний акт на право користування земельною ділянкою було видано ОСОБА_2 саме як фізичній особі, а не Селянському фермерському господарству «Руснак Г.І. », а тому право користування земельними ділянками, що виникло на підставі державних актів на право користування земельною ділянкою, не входить до складу спадщини і припиняється зі смертю особи, якій належало таке право.

Окрім того, що позивач лише вказує та вважає, що їй належить така ділянка після смерті чоловіка, жодних інших доказів, остання на підтвердження своєї позиції, не долучає.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП, виражається у самовільному (тобто без належного на те права, оформленого юридично) зайнятті земельної ділянки (формальний склад).

Підставою для передачі громадянам та юридичним особам, зокрема, земельних ділянок державної або комунальної власності є рішення уповноваженого органу.

Разом із тим, відповідачем було встановлено, що земельна ділянка, площею 6,8586 га, з кадастровим номером :03:001:0296 із земель сільськогосподарського призначення, комунальної власності, розташовано на території Неполоківецької селещної ради Кіцманського району Чернівецької області є власністю територіальної громади смт. Неполоківці, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №33540832 від 30.09.2019 року. А згідно наданої ГУ Держгеокадастром в Чернівецькій області відповіді на адвокатський запит від 09.06.2020 року, на зазначену земельну ділянку був здійснений поділ на 6 окремих земельних ділянок на підставі рішення Неполоковецької селищної ради №12/2020 від 21 лютого 2020 року. (а.с.132)

Крім того, судом було встановлено, що між власником спірної земельної ділянки (орган місцевого самоврядування) та засновником СГФ « Руснак Г.І. не укладались договори про можливу передачу права користування спірною земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб, визнання за позивачем, як спадкоємцем права користування спірною земельною ділянкою.

Щодо відсутності таких документів свідчить і той факт, що 21 лютого 2020 року позивач все таки звертається до Неполоківецької селищної ради з проханням передати їй земельну ділянку в оренду.

При цьому, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачкою не було надано жодного правовстановлюючого документу на земельну ділянку.

Таким чином було підтверджено факт належності земельної ділянки іншій особі - територіальній громаді смт. Неполоківці та наявність самовільного зайняття земельної ділянки ОСОБА_1 шляхом її обробітку с/г технікою.

Щодо способу такого зайняття, суд виходить із того, що позивач не заперечує як в адміністративному позові, так і в судовому засіданні, що вона для зайняття сільськогосподарською діяльністю користувалася земельною ділянкою, обробляла її з часу смерті чоловіка, провела у вересні 2019 року її оранку с/г технікою, а в травні 2020 року - засіяла сою, тобто вже після винесення припису із зобов`язанням звільнити захоплену ділянку у строк до 16.04.2020 року, після винесення постанови 27.03.2020 року про притягнення її до адміністративної відповідальності .

Також такі обставини, знайшли своє відображення та підтверджені даними Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки №147-ДК/182/АП/09/01/-2020 від 17 березня 2020 року, Акту обстеження земельної ділянки №147-ДК/0034 АО/10/01/-20 від 17 березня 2020 року, згідно якого проведено обстеження земельної ділянки в адміністративних межах та Припису №147-ДК/0089Пр/03/01-20.

Як вбачається із даних оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 відмовилась від її підписання, що є її правом, про що зроблено відповідний запис, та що не може само по собі свідчити про незаконність винесеної постанови.

Крім того, як у самій постанові зазначено, так і відповідачем надано належний та допустимий доказ (копія чеку про відправку), у зв`язку із відмовою від підпису та отримання постанови, її копія була того ж дня 27 березня 2020 року надіслана позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Також ОСОБА_1 була повідомлена та обізнана про розгляд справи про адміністративне правопорушення 27 березня 2020 року, про що свідчить скероване нею того ж дня та отримане відповідачем Костащуком В.М. клопотання.

У зв`язку із відмовою ОСОБА_1 від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення - відсутній її підпис і в графі про роз`яснення їй прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідачем було дотримано встановленої чинним законодавством процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, в тому числі щодо належного повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи.

Більше того, ОСОБА_1 не була позбавлена можливості подати свої пояснення, докази на підтвердження своєї позиції, що свідчить про те, що розгляд справи відбувався на основі зібраних інспектором документів.

Разом з тим, аналізуючи матеріали справи та пояснення ОСОБА_1 , дані в судовому засіданні, суд вважає, що ОСОБА_1 мала можливість та в повній мірі користувалась правовою допомогою адвоката, з її слів, ще з моменту оформлення спадкових прав після смерті чоловіка.

В матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги між клієнтом ОСОБА_1 та адвокатом Погурським В.І. ще від 09.03.2020 року, де в п.1.1 передбачено, що адвокат взяв на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту (а.с.17-19). А дане свідчить про те, що вже на момент складення протоколу відносно позивача 17.03.2019 існував підписаний договір з адвокатом та особа користувалася юридичними послугами, про що і повідомляла Костащуку В.М. під час спілкування та ознайомлювалася із документами.

У зв`язку із чим, згодом 27.03.2020 ОСОБА_1 під час винесення оскаржуваної постанови, не була позбавлена права на захист, так як постійно користувалась юридичними послугами адвоката Погурського В.П .

Таким чином, за наявності наданих відповідачем належних доказів, які підтверджують правомірність дій посадової особи та спростовують викладені позивачем обставини, доведено правомірність прийнятого рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, та відсутність порушень процесуальних прав позивача.

З огляду на встановлені обставини суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що постанова про адміністративне правопорушення щодо позивачки за ст. 53-1 КУпАП, яка винесена старшим державним інспектором контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області Костащуком В.М. про накладення адміністративного стягнення, у межах визначених санкцією статті, у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень, є законною та обґрунтовано, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, - підлягає залишенню без змін, а позовну заяву без задоволення в цій частині вимог.

Щодо заявленої вимоги про визнання протиправним та скасування повідомлення про сплату шкоди, то слід зазначити наступне.

У розумінні п.1 ч.1 ст.19 КАС України, розрахунок розміру шкоди не є рішенням суб`єкта владних повноважень і не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася, тому його висновки не можуть бути предметом спору . Таким чином, оскаржуване повідомлення не створює жодних правових наслідків для позивача, тому не може порушувати його прав чи охоронюваних законом інтересів. Відсутність спірних відносин , в свою чергу, виключає можливість звернення до суду , оскільки відсутнє право , що підлягає судовому захисту.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі №917/902/18.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 в частині щодо скасування повідомлення про сплату шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу від 27 березня 2020 року №147-ДК/0036 ШК/11/01/-20, задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 116, 125, 188, 211 ЗК України, Законом України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», ст.ст. 9, 53-1, 251-252, 254, 256-258, 268, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 20, 72, 77, 159, 195, 229, 241-246, 250, 255, 268, 286, 295, 297 КАС України, суд, -

У Х В АЛ И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Кіцманський районний суд Чернівецької області протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно ч. 3 Розділ VI Прикінцевих положень КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначенні статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повний текст рішення виготовлено 06.07.2020.

Суддя: О.І. Мінів