Справа № 520/5686/2020
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Зінченко А.В.

08 липня 2020 р.Справа № 520/5686/2020

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Білюк Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 травня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» про скасування постанови, -

в с т а н о в и л а:

04.05.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. (далі приватний виконавець) про відкриття виконавчого провадження ВП № 61837704 від 15.04.2020 року.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.04.2020 року від відповідача на його адресу надійшов лист з постановою від 15.04.2020 року ВП № 61837704 про відкриття виконавчого провадження, зі змісту якої убачається, що 15.04.2020 року відповідач, розглянувши заяву третьої сторони про примусове виконання, виніс дану постанову на виконання виконавчого напису № 6803 від 04.04.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. про звернення стягнення з нього на користь третьої особи заборгованості в сумі 21.500,00 грн.

Позивач вказує, що умовою прийняття приватним виконавцем до виконання виконавчого документа не за місцем проживання (перебування) боржника є наявність доказів на підтвердження того, що майно боржника знаходиться в територіальних межах відповідного виконавчого округа.

Оскільки він зареєстрований та проживає у м. Харкові, доходів, рухомого та нерухомого майна у м. Києві не має, приватний виконавець винесла постанову про відкриття виконавчого провадження, вказавши недостовірну адресу його місця проживання: АДРЕСА_1 .

За таких обставин, позивач вважає, що відповідач порушила статтю 24 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: прийняла до виконання виконавчий документ за відсутності доказів того, що в межах території виконавчого округу міста Києва наявне майно, що йому належить та не врахувала, що місцем його реєстрації (проживання) є м. Харків.

Заперечуючи проти вимог позивача, у відзиві на адміністративний позов приватний виконавець вказує, що якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність, та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.

Відповідач зазначає, що ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» 14.04.2020 року звернулося до неї із заявою № б/н від 07.04.2020 року про примусове виконання рішення, у якій просили відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 6803 від 04.04.2020 року, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 , коштів у розмірі 21.500,00 грн. У виконавчому написі вказано місце проживання боржника - АДРЕСА_2 . Тобто, виконавчим документом чітко встановлено, що місце проживання боржника ОСОБА_1 знаходиться в межах виконавчого округу м. Києва. Крім того, нею перевірено виконавчий документ на відповідність вимогам чинному законодавству України і не виявлено жодної з передбачених законом підстав для його повернення стягувачу та відмови у відкритті виконавчого провадження. Відтак, у неї не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання.

Приватний виконавець вказує, що нею жодним чином не порушено норми Закону України «Про виконавче провадження», зокрема ст. 24 цього Закону, у зв`язку з чим, відсутні підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.04.2020 року у ВП № 61837704.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений у повному обсязі.

Так, судовим рішенням визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця Дорошкевич В.Л. про відкриття виконавчого провадження ВП № 61837704 від 15.04.2020 року.

Судом проведений розподіл судових витрат: стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Висновок суду вмотивований тим, що у приватного виконавця були відсутні законні підстави для прийняття виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження про стягнення з фізичної особи, місце проживання якої є м. Харків. Крім того, при відкритті виконавчого провадження відповідач не пересвідчився з достовірних джерел про наявність майна боржника (позивача) у відповідному виконавчому окрузі.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі приватний виконавець, посилаючись на його необґрунтованість та незаконність, просить його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні вимог адміністративного позову ОСОБА_1 .

Вимоги апеляційної скарги відповідач обґрунтовує аналогічними доводами, що наведені нею у відзиві на позов.

На час розгляду справи позивач правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

За приписами ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку (ч. 1 ст. 268 КАС України).

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

Згідно зі ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги приватного виконавця, з огляду на наступне.

За приписами ч. 2 ст. 24 Закону № 1404-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

За приписами ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до ч. 6 цієї статті фізична особа може мати кілька місць проживання.

Таким чином, приватний виконавець може прийняти до виконання виконавчий документ боржником по якому є фізична особа виключно за місцем проживання, перебування цього боржника, у межах відповідного виконавчого округу, або за місцем знаходження майна останнього.

За визначенням ст. 3 Закону України від 11.12.2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі Закон № 1382-IV) місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; < >..

Судом встановлено, що 14.04.2020 року на адресу відповідача надійшла заява ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» про примусове виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. за № 6803 від 04.04.2020 року, про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 , коштів у розмірі 21.500,00 грн.

Адреса місця реєстрації боржника у заяві зазначена: АДРЕСА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_4 . Джаліля Муси, 17, м. Київ, 04215 /а.с. 20/.

Порядок учинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України від 02.09.1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі Закон № 3425-XII) та іншими актами законодавства (частина 1 статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій).

Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону № 3425-XII).

Згідно зі статтею 87 Закону № 3425-XII для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Порядок учинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (підпункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Підпунктами 5.1, 5.2 пункту 5 «Викладення виконавчого напису» глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій установлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість (підпункт 5.1).

Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів (підпункт 5.2).

При цьому, відповідно до пункту 7 глави 8 Порядку вчинення нотаріальних дій у разі якщо документи, що посвідчуються, видаються або засвідчуються, викладені на двох і більше окремих аркушах, вони повинні бути з`єднані у спосіб, що унеможливлює їх роз`єднання без порушення їх цілісності, із зазначенням кількості прошитих (прошнурованих), пронумерованих і скріплених аркушів, з проставлянням підпису та печатки нотаріуса.

До означеної заяви представником стягувача наданий виконавчий напис № 6803 від 04.04.2020 року, учинений на договорі про надання кредиту № 2631239 від 23.08.2019 року, укладеного між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» /а.с. 21-26, 27, 28/,

Як убачається із договору кредиту, при його укладенні ОСОБА_1 надавав паспорт серія НОМЕР_1 , виданий 15.03.1997 року Київським МВРВ ХМУ УМВС України в Харківській області, та повідомляв адресу своєї реєстрації АДРЕСА_5 .

Відповідно до ст. 3 Закону № 1382-IV) документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

Звертаючись до із позовом, позивач ОСОБА_1 надав сторінку паспорту серія НОМЕР_1 , виданий 15.03.1997 року Київським МВРВ ХМУ УМВС України в Харківській області, із аркуша 11 якого вбачається, що з 1988 року місцем його проживання є АДРЕСА_5 /а.с. 6, зворот/.

Колегія суддів зауважує, що жодних даних, які посвідчують визначене приватним нотаріусом у виконавчому написі про те, що місцем проживання/перебування позивача є будинок АДРЕСА_2 судам першої та апеляційної інстанції не надано.

Крім того судам першої та апеляційної інстанції не надано, доказів, які б посвідчували факт знаходження майна ОСОБА_1 у межах виконавчого округу м. Києва, а також доказів, які б безспірно посвідчували ту обставину, що боржник має майно на цій території, у тому числі, банківські рахунки.

За наведених обставин, погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова відповідача не відповідає вимогам ч. 2 ст. 24 Закону № 1404-VIII, у зв`язку з чим, підлягає скасуванню.

Інші доводи апеляційної скарги приватного виконавця на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись статтями 13, 23, 31, 268, 269, 287, 271, 272, 292, 293, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 травня 2020 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) С.С. Рєзнікова А.О. Бегунц
Постанова складена і підписана 08 липня 2020 року.