Справа № 640/6970/19
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2020 року м. Київ № 640/6970/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Шахтарськтранс»
доОфісу великих платників податків Державної фіскальної служби
про визнання протиправними та скасування рішень, -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Шахтарськтранс» (далі також - позивач, ТОВ «Шахтарськтранс») з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі також - відповідач, Офіс ВПП ДФС), в якому просило: визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 12.02.2019 №169-47.

Позовні вимоги мотивовані відсутністю у контролюючого органу (відповідача) підстав для складання та виставлення на адресу ТОВ «Шахтарськтранс» оспорюваної податкової вимоги, оскільки позивач в січні 2019 року сплатив податковий боргу у сумі 58 795 грн., що підтверджується даними податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2018 року. У зв`язку з цим заборгованість у зазначеній сумі не мала бути включена до податкової вимоги від 12.02.2019 №169-47, що свідчить про її протиправність.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження у справі №640/6970/19 за вказаним позовом та цю справу призначено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками (а саме: засвідченими витягами з двох різних інтегрованих карток одного платника податку на додану вартість - ТОВ «Шахтарськтранс» за період з 31.12.2018 по 31.05.2019, але з протилежними даними, копією листа-запиту Офісу ВПП ДФС вих. №78647/7/28-10-47-09 від 15.03.2019, копією листа-відповіді Головного управління ДФс у Донецькій області вих. №2854/7/05-99-46-03 від 09.04.2019). Свої заперечення проти позову відповідач обґрунтовує тим, що Офісом ВПП ДФС була винесена податкова вимога №169-47 від 12.02.2019 податкової заборгованості з податку на додану вартість на загальну суму 99 522,95 грн. (з них штраф - 58 794,27 грн., пеня - 40 72868 грн.). Між тим, у період до 01.01.2019 позивач перебував на обліку в Маріупольському управлінні ГУ ДФС у Донецькій обалсті, а потім було переведено на облік до Запорізького управління ОВПП ДФС. Після переведення до нового місця податкового обліку з`ясовано, що в АІС «Податковий блок» в підсистемі «Ведення ІКП» існують одночасно дві інтегровані картки платника податку на додану вартість (позивача) з кодом платежу « 14010100» вид бюджету 30. Саме на підставі інтегрованої картки платника, що містить відомості про заборгованість була сформована оспорювана податкова вимога.

Згодом Офіс ВПП звернувся до ГУ ДФС у Донецькій області з листом від 15.03.2019 про надання інформації щодо підстав, з яких платнику було відкрито декілька інтегрованих карток. Проте ГУ ДФС у Донецькій області вичерпної відповіді не надало.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

12.02.2019 Офіс ВПП сформував на адресу ТОВ «Шахтарськтранс» податкову вимогу за №169-47 (далі - податкова вимога), згідно якої станом на 11.02.2019 за платником (позивачем) обраховується податковий борг з податку на додану вартість у сумі 99 522,95 грн. (з них штрафні санкції - 58 794,27 грн., пеня - 40 728,68 грн.).

За даними наданих представником відповідача до матеріалів справи витягів з двох різних інтегрованих карток платника податку на додана вартість - ТОВ «Шахтарськтранс» ха період з 31.12.2018 по 31.05.2019:

- станом на 31.12.2018 за товариством обліковувалася заборгованість у загальній сумі 42 768,88 грн., що складалася з недоїмки - 2 040 грн. та суми пені - 40 728,68 грн. Протягом періоду з 01.01.2019 по 31.01.2019 товариству до сплати нараховані суми штравних санкцій згідно податкових повідомлень-рішень, всього на загальну суму 56 754,27 грн. Таким чином, станом на 31.01.2019 та 28.02.2019 (в т.ч. на дату прийняття оспорюваної податкової вимоги, 12.02.2019) за товариством обліковувалася податкова заборгованість на загальну суму 99 522,95 грн. (з них недоїмка - 58 794,27 грн., сума пені - 40 728,68 грн.).;

- станом на 31.12.2018 у товариства обліковувалася переплата по податку в сумі 19 676,64 грн. Протягом періоду з 01.01.2019 по 21.01.2019 товариству були нараховані до сплати штрафні санкції, внаслідок чого в інтегрованій картці сформувалася недоїмка у розмірі 2 132,33 грн. Вказана сума недоїмки була погашена 08.01.2019 і 21.01.2019 за рахунок наявної переплати. Крім того, 21.01.2019 в інтегрованій картці відображено зарахування від`ємного значення податку в розмірі 58 795 грн., що зумовило збільшення наявної на той час суми переплати (19 676,64 грн.) до 76 314,07 грн. Станом на 28.02.2019 (в т.ч. на дату прийняття оспорюваної податкової вимоги, 12.02.2019) за товариством значилася переплата у сумі 76 298,93 грн., недоїмка та пеня відсутні.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

В розумінні пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) «грошове зобов`язання платника податків» - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За змістом норм п.п. 54.1, 54.3 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо:

платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством;

дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;

згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган;

дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом;

результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Згідно п. 58.1 ст. 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян).

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Також податкова вимога надсилається (вручається) коли платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.4 ст. 59 цього Кодексу).

Підпунктом 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що «податкова вимога» - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

В силу норми п. 59.3 ст. 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Поряд з цим, механізми формування та форми податкової вимоги у спірний період врегульовано чинним нині Порядком направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 №610 (що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 24.07.2017 за №902/30770 та набрав чинності з 08.09.2017).

Зокрема, згідно положень розд. ІІІ зазначених Порядків податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем контролюючих органів.

Проаналізувавши зміст процитованих вище норм Кодексу та положень Порядку №610, суд дійшов висновку, що право на формування податкової вимоги виникає в органу ДФС у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання. Така податкова вимога формується автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем контролюючих органів, зокрема, даних відповідних інтегрованих карток.

У контексті з наведеним суд вважає за необхідне звернути увагу на зміст положень Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422. Так, цей Порядок визначає організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування

Так, за змістом п. 3, 4 розд І Порядку №422 оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску (що розуміється як процес відображення, систематизації та узагальнення первинних показників через їх перетворення в облікові показники в інтегрованій картці платника (далі - ІКП)) здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС.

Відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи.

За даними оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску ДФС та її територіальними органами формується звітність про нарахування та надходження податків, зборів, єдиного внеску, надходження митних та інших платежів до бюджетів, податковий борг, недоїмку зі сплати єдиного внеску, відшкодування податку на додану вартість, результати контрольно-перевірочної роботи, розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу), надміру сплачені податки, збори, єдиний внесок тощо (п. 6 розд. І цього ж Порядку).

Згідно пп. 1 п. 1 розд. ІІ, пп. 1 і 2 п. 2 розд ІІ Порядку №422 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.

Інформаційна система органів ДФС після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в ІКП розрахункових операцій.

З метою забезпечення контролю за коректністю відображення інформації в інформаційній системі органів ДФС при відкритті/закритті ІКП підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень, проводиться щоденний контроль шляхом формування реєстрів перевірки записів за напрямами: відповідність форм відкритих ІКП затвердженому переліку форм ІКП; відповідність відкритої ІКП за видами бюджетів та платежів як для юридичних, так і для фізичних осіб відповідно до затвердженого переліку форм ІКП; наявність нарахованих сум, сум податкового боргу, заборгованості з єдиного внеску та переплати за платежами, за якими не передбачено подання платником податкової звітності до органу ДФС (крім платежів, які контролюються органами ДФС в частині актів перевірок); наявність відкритої ІКП за платником, який знятий з обліку в органі ДФС; наявність у платника, якого виключено з реєстру платників певного податку, відкритої ІКП без ознаки "платник відсутній в реєстрі"; наявність нарахованих сум, сум податкового боргу, заборгованості з єдиного внеску в ІКП зі спеціальним кодом "Платежі до з`ясування"; одночасна наявність показника переплати та невиділеного (незафіксованого) податкового боргу з грошового зобов`язання (заборгованості (без пені)) в ІКП; від`ємне значення переплати та/або боргу (заборгованості) в ІКП.

Розбіжності не пізніше наступного робочого дня з дня їх виявлення відпрацьовуються підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень, шляхом усунення помилок:

у разі виявлення невідповідностей між відкритими в інформаційній системі органів ДФС ІКП та затвердженим Переліком форм ІКП здійснюється перекодування ІКП на відповідну форму обліку ІКП;

у разі сплати новоствореним платником, який не включений до реєстру платників певного податку, кошти розносяться до ІКП зі спеціальним кодом «Платежі до з`ясування». Відпрацювання ІКП зі спеціальним кодом «Платежі до з`ясування» здійснюється згідно з пунктом 3 глави 2 розділу III цього Порядку.

Таким чином, правомірно сформованим в інтегрованій картці платника податку можно вважати податковий борг, що сформований на підставі достовірних та коректних даних (показників) інформаційної системи.

В даному випадку наявність паралельно двох чинних інтегрованих карток по податку на додану вартість, відкритих щодо одного платника (позивача), що містять відомості про наявність податкового боргу та водночас переплату з названого податку, дають суду підстави для сумніву у правомірності формування відповідачем податкової вимоги від 12.02.2019 №169-47, оскільки зафіксовану в такій податковій вимозі суму податкового боргу не модна вважати достовірною.

В ході розгляду даної справи відповідач (суб`єкт владних повноважень) не спростував жодними документальними доказами наведені вище сумніви та висновки суду та, відповідно не довів суду правомірність своїх дій щодо формування та надіслання на адресу позивача оспорюваної податкової вимоги.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Наявним у матеріалах справи платіжним дорученням від 21.02.2019 №223 підтверджено, що ТОВ «Шахтарськтранс» під час звернення до суду із цим позовом сплачено судовий збір у розмірі 1 921 грн. Відтак, суд вбачає підстави для присудження на користь позивача судові витрати у зазначеній сумі кошті за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтарськтранс» (ідентифікаційний код 33467331, адреса: 87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, 116а) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (ідентифікаційний код 39440996, адреса: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11г) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 12.02.2019 №169-47.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтарськтранс» (ідентифікаційний код 33467331, адреса: 87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, 116а) документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 грн. (однієї тисячі дев`ятсот двадцять однієї гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (ідентифікаційний код 39440996, адреса: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11г).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок