Справа № 640/13941/20
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

06 липня 2020 року м. Київ № 640/13941/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши питання щодо закриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Навігаторспецбуд» до Головного управління Державної казначейської служби у місті Києві, Комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» Виконавчого органу київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява, Товариства з обмеженою відповідальністю «Навігаторспецбуд» (далі - ТОВ «Навігаторспецбуд») до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві (далі - ГУ ДКСУ у місті Києві), Комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» Виконавчого органу київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» Виконавчого органу київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)), в якій просить:

- визнати бездіяльність ГУ ДКСУ у місті Києві протиправною;

- зобов`язати КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» Виконавчого органу київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повторно подати до ГУ ДКСУ у місті Києві акти виконаних робіт за формою № КБ-2в та довідок за формою № КБ-3 на загальну суму - 12 271 309,27 грн. у т.ч. ПДВ з метою підтвердження належного виконання зобов`язань по відпрацюванню авансів та їх закриття в рамках Договору генпідряду від 24.10.2017 № 24/10-2017;

- зобов`язати ГУ ДКСУ у місті Києві прийняти та зареєструвати надані КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» Виконавчого органу київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) акти виконаних робіт за формою № КБ-2в та довідок за формою № КБ-3 на загальну суму - 12 271 309,27 грн. у т.ч. ПДВ в рамках Договору генпідряду від 24.10.2017 №24/10-2017 та підтвердити факт належного виконання зобов`язання по відпрацюванню авансів та їх закриття в повному обсязі, отриманих 07.12.2018 у розмірі - 12 091 400,00 грн. у т.ч. ПДВ.

26 червня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснювати розгляд справи одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

06 липня 2020 року прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Навігаторспецбуд» від 30.06.2020 про збільшення позовних вимог, а саме щодо визнання протиправним та скасування розпорядження Головного управління Державної казначейської служби у місті Києві від 19.06.2020 № 13/08 про призупинення операцій з бюджетними коштами по рахунку КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» Виконавчого органу київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - IBAN: UA0042764.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог про зобов`язання КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» Виконавчого органу київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повторно подати до ГУ ДКСУ у місті Києві акти виконаних робіт за формою № КБ-2в та довідок за формою № КБ-3 на загальну суму - 12 271 309,27 грн. у т.ч. ПДВ з метою підтвердження належного виконання зобов`язань по відпрацюванню авансів та їх закриття в рамках Договору генпідряду від 24.10.2017 № 24/10-2017, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналіз зазначеної норми міжнародного права свідчить, що обов`язково суд повинен бути встановлений законом, тобто кожен має право на розгляд справи компетентним судом, компетентність якого встановлюється тільки законом.

Відповідно до положень ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовий спір має свою особливість суб`єктного складу - участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати з публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб`єкта владних повноважень.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 13 червня 2018 року (справа № 819/362/16), публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2018 року (справа № 826/27224/15) під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Відповідно до частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Господарський спір належить до юрисдикції господарського суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

За змістом частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі, землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також спори у справах щодо майна, що є предметом зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці, вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Аналіз змісту наведених статей Господарського процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України у сукупності дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних та господарських справ у кожній конкретній справі не достатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, з яких виник спір.

Як вбачається із матеріалів справи, однією із вимог позивача є зобов`язати КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повторно здійснити дії щодо подання актів виконаних робіт за формою № КБ-2в та довідок за формою № КБ-3. Таким чином, позивач просить суд зобов`язати суб`єкта господарювання вчинити певні дії для підтвердження здійснення належним чином господарських операцій.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Отже, враховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у справі, суд дійшов висновку, що даний спір в частині позовних вимог про зобов`язання КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повторно подати до ГУ ДКСУ у м. Києві акти виконаних робіт за формою №КБ-2 та довідок за формою № КБ-3, не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 Кодексу адміністративного судочинства України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що заявлені вимоги належить розглядати у відповідному місцевому господарському суді за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Разом з цим, суд зазначає. що ч. 2, 5 ст. 49 Кодексу адміністративного судочинства України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

Так, в ході розгляду даної справи суд прийшов до висновку про необхідність залучення КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, оскільки результат розгляду даної справи може вплинути на права та інтереси зазначеної юридичної особи щодо можливості вчинення дій спрямованих на виконання Договору генпідряду від 24.10.2017 № 24/10-2017.

Керуючись ст.ст. 49, 238, 239, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Закрити провадження у справі № 640/13941/20 в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Навігаторспецбуд» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 3-А, ) до Комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд міста Києва» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01014, м. Київ, вул. Петра Болбочана, 6, ) про зобов`язати КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» Виконавчого органу київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повторно подати до ГУ ДКСУ у місті Києві акти виконаних робіт за формою № КБ-2в та довідок за формою № КБ-3 на загальну суму - 12 271 309,27 грн. у т.ч. ПДВ з метою підтвердження належного виконання зобов`язань по відпрацюванню авансів та їх закриття в рамках Договору генпідряду від 24.10.2017 № 24/10-2017.

2. Роз`яснити позивачу, що розгляд вказаних позовних вимог віднесено до юрисдикції місцевого господарського суду.

3. Залучити до участі у справі № 640/13941/20 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Комунальне підприємство «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» Виконавчого органу київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01014, м. Київ, вул. Петра Болбочана, 6, ).

4. Зобов`язати позивача не пізніше двох днів з дня вручення даної ухвали направити третій особі без самостійних вимог щодо предмета спору позовну заяву з додатками, а докази такого направлення надати суду.

5. Зобов`язати відповідача не пізніше двох днів з дня вручення даної ухвали направити третій особі без самостійних вимог щодо предмета спору відзив на позовну заяву з додатками, а докази такого направлення надати суду.

6. Запропонувати Комунальному підприємству «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» Виконавчого органу київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надати пояснення щодо позовних вимог.

7. Строки встановленні судом обчислюються з урахуванням приписів п. 3 Прикінцевих положень КАС України.

8. Копію даної ухвали направити сторонам.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені статтями 293, 295-297 цього ж Кодексу.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.І. Келеберда