Справа № 200/182/20-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2020 р. Справа№200/182/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянув в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірними дій щодо відмови у призначенні пенсії; скасування рішення про відмову у призначенні пенсії від 26.10.2016 № 626; зобов`язання зарахувати до пільгового трудового стажу за списком № 1 періоди роботи у ДП "Шахта "Юний Комунар" ВО "Орджонікідзевугілля" з 17.08.1984 по 05.01.1985, з 15.01.1985 по 26.10.1985, з 12.01.1988 по 22.02.1993, в ш/у "Зуєвское" ВО "Жовтеньвугілля" з 02.03.1993 по 07.10.1993, на ВАТ "Шахта ім. 60-річчя Великої Жовтневої соціалістичної революції" дочірнього підприємства "Жовтеньвугілля" з 03.02.1997 по 03.06.2000, у ТОВ "Управління гірничих робіт" з 21.05.2008 по 07.07.2008, в ПАТ "Орендне підприємство "Шахта Жданівська" з 01.06.2014 по 01.11.2015 та час перебування у відпустці без збереження заробітної плати - 8 днів у травні 2009 року та 9 днів у липні 2009 року і призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 02.08.2016.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що при вирішенні питання про призначення пенсії відповідачем протиправно не враховано до стажу, що надає право на призначення пенсії на пільгових умовах, спірні періоди роботи, оскільки занятість у цей час підтверджується записами трудової книжки позивача, а також іншими документами, що видані, зокрема, до проведення антитерористичної операції підприємства організаціями, які на той час перебували під контролем української влади, що виключає можливість ставити під сумнів дійсність цих документів. Позивач також зауважив на безпідставності звернення відповідача до комісії ГУ ПФУ в Донецькій області з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах для перевірки достовірності інформації у документах позивача, виданих підприємством, яке за твердженнями відповідача ліквідовано станом на теперішній час.

Відповідач проти задоволення заявлених позивачем вимог заперечував, мотиви незгоди виклав в адресованому суду відзиві на позов. За змістом відзиву відповідач вважає рішення про відмову в призначенні пенсії за віком обґрунтованим та таким, що відповідає приписам чинного законодавства. Відповідач зазначив, що це рішення прийнято, зокрема, на підставі рішення Комісії з питань підтвердження пільгового стажу при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області від 13.10.2016, яким позивачу відмовлено в підтверджені пільгового стажу за періоди роботи з 17.08.1984 по 05.01.1985, з 15.01.1985 по 26.10.1985, з 12.01.1988 по 22.02.1993, через неможливість проведення перевірки обґрунтованості видачі документів щодо наведених періодів роботи, виданих підприємством, що знаходиться в стані припинення. Періоди роботи позивача з 02.03.1993 по 07.10.1993, з 03.02.1997 по 03.06.2000 не зараховано до пільгового стажу, оскільки цей стаж має підтверджуватись, зокрема, пільговими уточнюючими довідками. Підприємство, де працював позивач в ці періоди розташовано на окупованій території, підтвердити достовірність документів виданих ним відповідач не має можливості, отже пільгові довідки за ці періоди відсутні. Періоди роботи з 21.05.2008 по 07.07.2008,з 01.06.2014 по 01.11.2015 також не зараховано до пільгового стажу, оскільки підприємства, де працював позивач в цей період, також розташовані на окупованій території, а у відомостях про застраховану особу відсутня інформація про нарахування заробітної плати, сплату страхових внесків, а також про спеціальний стаж. Час перебування у відпустці без збереження заробітної плати - 8 днів у травні 2009 року та 9 днів у липні 2009 року не зараховані через неможливість підтвердити роботу у цей час повний робочий день під землею.

Відповідач зауважив на попуску позивачем строку звернення до суду, що є підставою для залишення позову без розгляду.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13.01.2020 позов залишено без руху, а ухвалою від 03.02.2020 - повернуто позивачеві разом із усіма доданими до нього документами через пропуск ним строку звернення до суду та ненаданням належних доказів поважності його пропуску.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 06.05.2020 ухвала Донецького окружного адміністративного суду від 03.02.2020 про повернення позовної заяви скасована через висновки суду апеляційної інстанції про необґрунтованість застосування до позивача строків давності по цієї справі. Наведеною постановою справу направлено до Донецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

При надходженні справи до суду першої інстанції ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14.05.2020 позов залишено без руху через відсутність в матеріалах справи оригіналу позовної заяви, додатків до неї, позову з додатками для відповідача, доказів сплати судового збору.

Після надання позивачем документів на виконання ухвали від 14.05.2020, ухвалою від 01.06.2020 провадження у справі відкрито, її призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні на 09.06.2020, яке відкладено на 06.07.2020.

Враховуючи неявку сторін до суду 06.07.2020 на підставі ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 . Зареєстрованим місцем проживання позивача є: АДРЕСА_1 . Як внутрішньо переміщена особа позивач взятий на облік за адресою: АДРЕСА_2 .

02.08.2016 позивач звернувся із заявою за реєстр. № 1458 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах до Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області. Відповідно до Постанови КМУ від 8 листопада 2017 року № 821 Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області реорганізовано шляхом злиття з Управлінням Пенсійного фонду України в м. Авдіївці Донецької області та утворення Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (відповідач у справі). Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зареєстровано як юридична особа, станом на теперішній час розпочало роботу та є правонаступником Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області, що не заперечується сторонами.

За змістом ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України у разі реорганізації юридичних осіб, у тому числі шляхом злиття, майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області від 26.10.2016 № 626 позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV та п. «а» ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" через відсутність необхідного пільгового стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах. Згідно зазначеного рішення страховий стаж роботи позивача становить 30 років 7 місяців 20 днів, стаж підземних робіт - 5 років 6 місяців 24 дні.

У рішенні зазначено, що документи стосовно стажу роботи позивача з 17.08.1984 по 05.01.1985, з 15.01.1985 по 26.10.1985, з 12.01.1988 по 22.02.1993 направлені до Комісії з питань підтвердження пільгового стажу при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, рішенням якої від 13.10.2016 № 50/412 відмовлено у підтвердженні роботи в ці періоди через неможливість перевірити обґрунтованість видачі документів щодо цих періодів роботи. Періоди роботи позивача з 02.03.1993 по 07.10.1993, з 03.02.1997 по 03.06.2000 не зараховано до пільгового стажу через відсутність пільгових уточнюючих довідок, період роботи з 21.05.2008 по 07.07.2008 - через відсутність пільгових уточнюючих довідок та відомостей про сплату страхових внесків за цей період, період роботи з 01.06.2014 по 01.11.2015 - через відсутність відомостей про сплату страхових внесків за цей період.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (тут і далі Закон № 1058-IV у редакції, чинній на час звернення позивача за призначенням пенсії).

Згідно з ст. 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно зі ст. 1 цього Закону страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону № 1058-IV страхувальниками є, роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (частини 10, 12 статті 20 Закону № 1058-IV).

Статтею 15 Закону № 1058-IV передбачено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Частиною 2 статті 20 Закону № 1058-IV передбачено, що обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Відповідно до положень ст. 106 Закону № 1058-ІV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

За приписами ч. 3 ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до зазначеного у статті 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту", час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Відповідно до п.п. 2, 16 Прикінцевих положень цього Закону, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Згідно з п. а ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII (тут і далі Закон № 1788-XII у редакції, чинній на час звернення позивача за призначенням пенсії) право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи працівники, мають особи, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

Частинами 1, 3 статті 44 Закону № 1058 передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за N 1566/11846 (тут і далі Порядок № 22-1 у редакції, чинній на час звернення позивача за призначенням пенсії).

Пунктом 5 Порядку № 22-1 передбачено, що днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

У разі, якщо до заяви про призначення, відновлення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис.

Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за пенсією вважається день приймання заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо документи, які необхідно подати додатково, протягом трьох місяців не подані, пенсія призначається, відновлюється за наявними документами. У подальшому при надходженні додаткових документів пенсія перераховується зі строків, передбачених пунктом четвертим статті 45 Закону

Відповідно до п. 7 цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637. За період роботи, починаючи з 01.01.2004, відділ персоніфікованого обліку органу, що призначає пенсію (далі - відділ персоніфікованого обліку), додає довідку із бази даних системи персоніфікованого обліку за формою згідно з додатком 2, а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3.

Згідно пункту 38 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Пунктом 43 цього Порядку передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих

документів органом, що призначає пенсію.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

В пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (тут і далі Порядок № 637 у редакції, чинній на час звернення позивача за призначенням пенсії), також закріплено положення, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За п. 20 цього Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затверджено постановою правління Пенсійного фонду України № 18-1 від 10.11.2006 (тут і далі Порядок № 18-1 у редакції, чинній на час звернення позивача за призначенням пенсії). Згідно пункту 1 цього порядку ним визначається механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ

Частинами 1 та 2 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна булла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, за призначенням пенсії позивач звернувся до відповідача 02.08.2016. У призначенні пенсії позивачу відповідач відмовив рішенням від 26.10.2016 № 626, однак доказів вручення позивачу цього рішення відповідачем суду не надано.

Суд зауважує, що пенсія є щомісячним, періодичним платежем. При цьому, за викладеними у позові посиланнями, про прийняте відповідачем рішення від 26.10.2016 № 626 щодо відмови у призначенні пенсії позивач не знав, перебував на окупованій території, у зв`язку з чим не знав про нарахування або ненарахування йому пенсії та не був обізнаний про спірне рішення до моменту звернення в управління із запитом від 04.11.2019, у відповідь на що отримав лист відповідача від 18.11.2019 та копію рішення від 26.10.2016 № 626. До суду із цим позов позивач звернувся 21.12.2019.

Суд зазначає, що пенсія за своєю правовою природою є єдиним джерелом існування пенсіонера, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції).

У Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і дію принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8).

Основний Закон також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (стаття 46).

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

Згідно з позицією Конституційного Суду України, яка висловлена у Рішенні від 4 червня 2019 року №2-р/2019 за будь-яких обставин сутність права на пенсійне забезпечення як складової конституційного права на соціальний захист не може бути порушена, а законодавче регулювання у цій сфері має відповідати принципам соціальної держави. Конституційний Суд України наголошував на необхідності дотримання вказаних принципів, зокрема, у Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011. Конституційний Суд України виходить також із того, що держава Україна, як учасниця Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права 1966 року, визнає право кожної людини на соціальне забезпечення, включаючи соціальне страхування, і може встановлювати тільки такі обмеження цього права, які визначаються законом, і лише остільки, оскільки це сумісно з природою зазначеного права, і виключно з метою сприяти загальному добробуту в демократичному суспільстві.

Згідно з висновком ЄСПЛ у справі "Гайгузус проти Австрії" якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, в свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності (Gaygusuz v. Austria, заява №17371/90, пункт 39).

Особа вступає в пенсійні правовідносини для реалізації свого права на отримання пенсійного забезпечення, що є її конституційним правом, і такі відносини мають нести безстроковий характер.

При застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та наслідки у вигляді повернення позовної заяви (залишення її без розгляду) на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права (права на призначення пенсії за віком), легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 7 лютого 2019 року у справі № 295/6531/17.

Відносини щодо реалізації конституційного права на соціальний захист у старості між позивачем та пенсійним органом є триваючими, оскільки право на пенсію гарантується державою, є довічним і не може бути обмеженим неправомірними діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

У постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 06.05.2020, якою скасовано прийняту у цій справі ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 03.02.2020 про повернення даної позовної заяви через пропуск позивачем строку звернення судом апеляційної інстанції викладено висновок, що до позивача у цій справі строки давності не підлягають застосуванню.

Згідно зі ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади.

Приймаючи до уваги наведене вище та обставини спору, що виник між сторонами, суд дійшов висновку, що строк звернення до суду із даним позовом позивачем не пропущено.

При вирішенні питання правомірності прийнятого Управлінням Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області рішення від 26.10.2016 № 626 про відмову позивачу у призначенні пенсії відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" через відсутність необхідного пільгового стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах, суд виходить із змісту наявних в теруправлінні пенсійного фонду на час розгляду заяви документів про стаж позивача, оцінка правомірності рішення здійснюється шляхом встановлення обґрунтованості наведених в ньому підстав неврахування певних періодів роботи у складі пільгового стажу.

Трудова книжка позивача містить наступні відомості щодо його зайнятості:

з 01.09.1981 по 10.01.1985 навчання в СГПТУ № 122 м. Єнакієво;

з 15.01.1985 по 26.10.1985 працював у ДП "Шахта "Юний Комунар" ВО "Орджонікідзевугілля" машиністом електровозу 3 розряду підземним;

з 12.01.1988 по 22.02.1993 працював у ДП "Шахта "Юний Комунар" ВО "Орджонікідзевугілля" та до 11.03.1988 виконував роботу учня гірника очисного забою підземного, з 12.03.1988 був переведений гірником очисного забою 5 розряду підземним;

з 02.03.1993 по 07.10.1993 працював в ш/у "Зуєвское" ВО "Жовтеньвугілля" учнем гірника по ремонту гірничих виробок підземним, де 27.03.1993 переведений гірником очисного забою підземним з повним робочим днем в шахті;

з 03.02.1997 по 03.06.2000 працював у виробничому об`єднані "Жовтеньвугілля" машиністом електровозу підземним з повним робочим днем в шахті 4 розряду, а з 01.09.1997 - 3 розряду;

з 21.05.2008 по 07.07.2008 працював у ТОВ "Управління гірничих робіт" прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах;

з 09.07.2008 по 01.11.2015 працював в ПАТ "Орендне підприємство "Шахта Жданівська", зокрема, з 09.07.2008 по 11.02.2010, з 02.03.2010 по 07.06.2010, з 10.08.2010 по 28.05.2012, з 19.06.2012 по 20.09.2015, з 14.10.2015 по 01.11.2015 машиністом електровозу 3 розряду підземним з повним робочим днем в шахті, а з 12.02.2010 по 01.03.2010, з 08.06.2010 по 09.08.2010, з 29.05.2012 по 18.06.2012, з 21.09.2015 по 13.10.2015 працював вантажником технологічного комплексу.

За змістом спірного рішення про відмову в призначенні пенсії, документи щодо стажу роботи позивача з 17.08.1984 по 05.01.1985, з 15.01.1985 по 26.10.1985, з 12.01.1988 по 22.02.1993 направлялися до Комісії з питань підтвердження пільгового стажу при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області. Рішенням комісії від 13.10.2016 № 50/412 відмовлено у підтвердженні наведених періодів через неможливість перевірити достовірність наданих позивачем документів. На підставі зазначеного рішення відповідачем не враховано наведені період у складі пільгового стажу роботи позивача.

Відповідно до трудової книжки позивача та диплому СГПТУ № 122 м. Єнакієво від 10.01.1985 позивач з 01.09.1981 по 10.01.1985 навчався за спеціальністю «машиніст електровозу підземного», в період з 17.08.1984 по 05.01.1985 проходив практику у Шахті "Юний Комунар" Виробничого об`єднання по видобутку вугілля "Орджонікідзевугілля", з 15.01.1985 по 26.10.1985 та 12.01.1988 по 22.02.1993 позивач працював у Шахті "Юний Комунар" Виробничого об`єднання по видобутку вугілля "Орджонікідзевугілля" Міністерства палива та енергетики України (код ЄДРПОУ). Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Шахта «Юний комунар» Виробничого об`єднання по видобутку вугілля "Орджонікідзевугілля" перебуває в стані припинення, запис про припинення цієї юридичної особи відсутній. Будь-яких доказів, які б свідчили про припинення ПТУ № 112, м. Єнакієве Донецької області, де навчався позивач, в матеріалах справи також відсутні.

Пунктом 2 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 18-1 від 10.11.2006 N 18-1, передбачено, що ним визначається механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника.

У відповідності до діючого законодавства України суб`єкти господарювання вважаються ліквідованими від дня внесення відповідного запису про її ліквідацію (припинення) до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Враховуючи відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань записів про припинення (ліквідацію) Шахти «Юний комунар» Виробничого об`єднання по видобутку вугілля "Орджонікідзевугілля» та ненадання відповідачем доказів ліквідації (припинення ) ПТУ № 112, м. Єнакієве, суд дійшов висновку про відсутність підстав застосування Порядку № 18-1 в такому випадку. Отже, звернення Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області до Комісії з питань підтвердження пільгового стажу при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області стосовно підтвердження роботи позивача у періоди з 17.08.1984 по 05.01.1985, з 15.01.1985 по 26.10.1985, з 12.01.1988 по 22.02.1993 здійснено безпідставно, питання наявності підстав для врахування зазначених періодів зайнятості позивача у складі пільгового стажу мало бути розглянуто теруправлінням Пенсійного фонду України самостійно, а не передано на розгляд комісії з питань підтвердження пільгового стажу. Наведені обставини свідчать про порушення відповідачем порядку обчислення пільгового стажу.

Водночас, відповідно до довідки № 07/410 від 22.10.2014, виданої структурним підрозділом «Управління допоміжних виробництв та соціальної сфери» Державного підприємства «Орджонікідзевугілля» в період з 17.08.1984 по 05.01.1985 позивач виконував гірничі роботи під землею за професією машиніст електровоза підземний в період проходження виробничої практики у Шахті "Юний Комунар" Виробничого об`єднання по видобутку вугілля "Орджонікідзевугілля". Згідно пільгових довідок №№ 07/411, 07/412 від 22.10.2014 позивач виконував гірничі роботи під землею у Шахті "Юний Комунар" Виробничого об`єднання по видобутку вугілля "Орджонікідзевугілля" в період 15.01.1985 по 26.10.1985 за професією машиніст електровоза підземний, в період з 12.01.1988 по 12.03.1988 за професією учень гірника відчисного забою підземного, в період 12.03.1988 по 22.02.1993 за професією гірника підземного, що передбачені Списком № 1 розділу 1 підрозділу 1 Постанови СМ СРСР № 1173 від 22.08.1956 та Списком № 1 розділу 1 підрозділу 1 Постанови КМУ СРСР № 10 від 26.01.1991. Наведені довідки містять відмітку про те, що архів шахти «Юний комунар» переданий на зберігання СП «Управління допоміжних виробництв та соціальної сфери» ДП «Орджонікідзевугілля» на підставі наказу № 169 від 14.07.2009.

Оскільки позивач 10.01.1985 закінчив навчання у СГ ПТУ № 112 та 15.01.1985 працевлаштувався на роботу за спеціальністю «машиніст електровоза підземний» до Шахти «Юний комунар», із врахуванням ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і ст. 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" період навчання має враховуватися до стажу роботи та стажу роботи за спеціальністю.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, що додавалися позивачем до заяви про призначення пенсії на підтвердження зайнятості в період з 17.08.1984 по 05.01.1985, з 15.01.1985 по 26.10.1985, з 12.01.1988 по 22.02.1993 на роботах, що надають право на призначення пенсії на пільгових умовах, суд вважає їх достатніми для врахування наведених періодів до пільгового стажу роботи періодів, а тому неврахування цих періодів у складі пільгового стажу позивача періоди роботи з є протиправним.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» основним документом, що підтверджує трудовий стаж є трудова книжка.

Положеннями Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ № 637 передбачено, що трудовий стаж встановлюється на підставі інших, ніж трудова книжка, документів, лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Наявність уточнюючої довідки не є безумовною вимогою для врахування певного періоду роботи до пільгового стажу, та має витребовуватися органами пенсійного фонду за відсутності можливості підтвердження стажу роботи особи даними трудової книжки.

Робота позивача за списком № 1 повний робочий день під землею з 02.03.1993 по 07.10.1993 в ш/у "Зуєвское" ВО "Жовтеньвугілля", з 03.02.1997 по 03.06.2000 у виробничому об`єднані "Жовтеньвугілля", з 21.05.2008 по 07.07.2008 у ТОВ "Управління гірничих робіт", з 09.07.2008 по 11.02.2010, з 19.06.2012 по 20.09.2015, з 14.10.2015 по 01.11.2015 в ПАТ "Орендне підприємство "Шахта Жданівська" підтверджується відомостями трудової книжки, а отже у відповідача не було підстав для витребування додаткових документів на підтвердження цього, зокрема, пільгових довідок.

Щодо посилань відповідача про те, що за періоди роботи позивача з 21.05.2008 по 07.07.2008, з 01.06.2014 по 01.11.2015 у відомостях про застраховану особу відсутня інформація про нарахування заробітної плати, сплату страхових внесків, а також про відомості по спеціальному стажу суд зазначає наступне.

Записами трудової книжки позивача, що є основним документом про занятість особи, підтверджено роботу позивача за списком № 1 в періоди з 21.05.2008 по 07.07.2008 у ТОВ "Управління гірничих робіт", з 01.06.2014 по 20.09.2015, з 14.10.2015 по 01.11.2015 в ПАТ "Орендне підприємство "Шахта Жданівська", а відтак не може бути підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії відсутність у відомостях про застраховану особу певних відомостей про нарахування заробітної плати у ці періоди та відомостей по спеціальному стажу. Трудова книжка та відомості системи персоніфікованого обліку є окремими самостійними джерелами обчислення стажу, що використовуються територіальними управліннями пенсійного фонду України окремих відомостей не може бути безумовною підставою для визначення права особи на пенсію.

Крім цього, положеннями Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" обов`язок щодо нарахування та сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування позивача покладений на роботодавця. За змістом наведених положень відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Отже, несплата чи сплата не в повному обсязі роботодавцем страхових внесків не може бути перепоною призначення пенсії працівнику.

Тотожна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.03.2018 по справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16), від 20 березня 2019 року по справі № 688/947/17 (провадження № К/9901/35103/18).

Таким чином, відповідачем безпідставно не враховано до пільгового стажу позивача періоди його роботи з 02.03.1993 по 07.10.1993, з 03.02.1997 по 03.06.2000, з 21.05.2008 по 07.07.2008, з 01.06.2014 по 20.09.2015, з 14.10.2015 по 01.11.2015.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу за списком № 1 періоди роботи з 17.08.1984 по 05.01.1985, з 15.01.1985 по 26.10.1985, з 12.01.1988 по 22.02.1993, з 02.03.1993 по 07.10.1993, з 03.02.1997 по 03.06.2000, з 21.05.2008 по 07.07.2008, з 01.06.2014 по 20.09.2015, з 14.10.2015 по 01.11.2015 підлягають задоволенню.

Щодо неврахування до пільгового стажу позивача часу перебування у відпустці без збереження заробітної плати - 8 днів у травні 2009 року (в період з 03.05.2009 по 10.05.2009) та 9 днів у липні 2009 року (в період з 14.07.2009 по 22.07.2009) через неможливість підтвердити роботу у цей час повний робочий день під землею суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено можливості неврахування у складі пільгового стажу періодів перебування працівника у відпустці (з/без збереження заробітної плати). Так, за змістом Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, стаж роботи працівника може визначатися на підставі даних належним чином оформленої трудової книжки особи, порядок ведення якої не передбачає внесення записів про відпустки з/без збереження заробітної плати. Як зазначалось вище, трудовою книжкою позивача підтверджено його занятість на підземних роботах, що передбачені списком № 1 повний робочий день під землею з 09.07.2008 по 11.02.2010, а отже незарахування часу перебування позивача в цей час у відпустці без збереження заробітної плати, а саме 8 днів у травні 2009 року та 9 днів у липні 2009 року є безпідставним, наведені періоди роботи мають включатися до пільгового стажу роботи позивача, а відповідні позовні вимоги підлягають задоволенню.

У той же час, вимоги позивача про зобов`язання відповідача врахувати до пільгового стажу період роботи з 21.09.2015 по 13.10.2015 задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Як вбачається з трудової книжки позивача він у цей період працював в ПАТ "Орендне підприємство "Шахта Жданівська" вантажником технологічного комплексу.

Згідно з п. а ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-XII у редакції, чинній на час звернення позивача за призначенням пенсії, призначення позивачу пенсії, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Трудова книжка позивача не містить запису про роботу позивача в цей період повний робочий день під землею.

Як закріплено у пункті 1 Порядок № 637, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пільгової довідки від 04.11.2015 № 12-02/762 позивач в період з 21.09.2015 по 13.10.2015 працював у ПАТ "Орендне підприємство "Шахта Жданівська" вантажником технологічного комплексу повний робочий день, однак, у цій довідці не міститься відомостей про віднесення цієї посади до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. N 36, який був чинним в цей період роботи позивача. Зазначена пільгова довідка містить відомості про роботу позивача на посадах за списком № 1 в ПАТ "Орендне підприємство "Шахта Жданівська" лише у періоди з 09.07.2008 по 11.02.2010, з 02.03.2010 по 07.06.2010, з 10.08.2010 по 28.05.2012, з 19.06.2012 по 20.09.2015, з 14.10.2015 по 01.11.2015 (машиністом електровозу 3 розряду підземним з повним робочим днем в шахті).

Суд зазначає, що вказаним списком № 1, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. N 36, роботу за професією (посадою) «вантажник технологічного комплексу» не визначено такою, що надає право на призначення пенсії на пільгових умовах. Наведеним Списком визначені такими, що надають право на призначення пенсії на пільгових умовах посади та роботи вантажників у певних цехах тощо, а також робітників технологічний процесів на певних роботах і певного технологічного устаткування, однак пільгова довідка від 04.11.2015 № 12-02/762 не містить відомостей про роботу позивача в період з 21.09.2015 по 13.10.2015, достатніх для встановлення його занятості на роботах, що надають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Відповідно до ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Під час розгляду даної справи суд дійшов висновку, що рішення відповідача про відмову позивачу в призначенні пенсії не відповідає вимогам ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки відповідачем безпідставно не враховано до пільгового стажу позивача за списком № 1 періоди його роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, через що зазначене рішення підлягає скасуванню, а відповідні позовні вимоги - задоволенню

При вирішенні позовних вимог щодо зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком суд виходить із того, що ці вимоги є передчасними та не підлягають задоволенню, оскільки сумарне обчислення стажу позивача, зокрема пільгового, та вирішення питання про його достатність для призначення пенсії за віком на пільгових умовах віднесено до дискреційних повноважень відповідача. Отже, зазначені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

В даному випадку, з урахуванням ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 02.08.2016 про призначення йому пенсії за віком із врахуванням висновків суду.

Отже, заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини першої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні суду. Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн. Враховуючи часткове задоволення позову та немайновий характер заявлених позовних вимог підлягає присудженню позивачу з бюджетних асигнувань відповідача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам - у сумі 384,20 грн.

З огляду на викладене вище, на підставі положень Законів України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», "Про пенсійне забезпечення", Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1 та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області від 26.10.2016 № 626 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

Зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи за списком № 1 з 17.08.1984 по 05.01.1985, з 15.01.1985 по 26.10.1985, з 12.01.1988 по 22.02.1993, з 02.03.1993 по 07.10.1993, з 03.02.1997 по 03.06.2000, з 21.05.2008 по 07.07.2008, з 03.05.2009 по 10.05.2009, з 14.07.2009 по 22.07.2009, з 01.06.2014 по 20.09.2015, з 14.10.2015 по 01.11.2015.

Зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.08.2016 про призначення пенсії за віком із врахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Торецького об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п. 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України строк на апеляційне оскарження продовжується на строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню короновірусної хвороби (COVID-19).

Згідно з пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 (позивач) - ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 ;

Торецьке об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області (відповідач) - , місцезнаходження: 85200, Донецька обл., м. Торецьк, вул. Дружби, 22.

Суддя А.С. Михайлик