Справа № 620/3647/19
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2020-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3647/19 Головуючий у І інстанції - Падій В.В.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області про скасування рішення, поновлення на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області, в якому просив:

- скасувати рішення 47 сесії 7 скликання Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області від 01.11.2019 року № 498 про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника Парафіївського селищного голови з питань діяльності виконавчого комітету за угодою сторін (пункт 1 статті 36 Кодексу законів про працю України) з 05.11.2019 року;

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника Парафіївського селищного голови з питань діяльності виконавчого комітету з 05.11.2019 року;

- стягнути з Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу, без урахування відповідних зборів та обов`язкових платежів, з 05.11.2019 року по день поновлення на роботі включно.

Адміністративний позов мотивовано тим, що основними умовами угоди про припинення трудового договору за пунктом 1 частини 1 статті 36 Кодексу законів про працю України, щодо яких сторони трудового договору повинні дійти згоди, є: 1) самостійне волевиявлення працівника про припинення трудового договору, 2) узгодження сторонами підстав та строку припинення договору. Проте, Позивач зазначав, що його волевиявлення при написанні заяви про звільнення за згодою сторін не було, оскільки заява була написана під психологічним тиском голови Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області у зв`язку із неприязними відносинами. Так, причиною звільнення в заяві Позивач вказав стан здоров`я, проте зауважив, що в дійсності він має задовільне здоров`я, у зв`язку з чим може виконувати свої службові обов`язки.

Крім того Позивач зазначав, що підстави та строк припинення трудового договору не було узгоджено як з головою Парафїївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області, так і на сесії Парафїївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області. При цьому у заяві про звільнення Позивач також не вказав з якого часу його слід звільнити з займаної посади. Враховуючи наведене, Позивач вважав, що оскаржуваний наказ підлягає скасуванню, а він поновленню на посаді з виплатою середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасувано рішення 47 сесії 7 скликання Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області від 01.11.2019 року № 498 про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника Парафіївського селищного голови з питань діяльності виконавчих органів за угодою сторін (пункт 1 статті 36 Кодексу законів про працю України) з 05.11.2019 року.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника Парафіївського селищного голови з питань діяльності виконавчих органів з 06.11.2019 року.

Стягнуто з Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 06.11.2019 року по 16.03.2020 року у сумі 92 239 (дев`яносто дві тисячі двісті тридцять дев`ять) грн. 20 коп.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим рішенням Парафіївська селищна рада Ічнянського району Чернігівської області подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

В апеляційній скарзі Відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, зазначає, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що сторони не погодили всі істотні умови договору, а звільнення Позивача на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України є протиправним, оскільки вчинене без відповідної на це згоди Позивача.

Проте, на думку Відповідача, дана обставина не відповідає дійсності, оскільки сторонами було належним чином узгоджено, що датою звільнення Позивача з займаної посади за угодою сторін є 05.11.2019 року, а тому приписів викладених вище норм закону з боку Відповідача порушено не було і рішення 47 сесії 7 скликання Парафіївської селищної ради від 01.11.2019 року № 498 приписам цієї норми відповідає, що підтверджується доданими до апеляційної скарги доказами.

Крім того, Парафіївська селищна рада Ічнянського району Чернігівської області зазначає, що Позивач в дійсності не бажає працювати на посаді заступника Парафіївського селищного голови, що підтверджується поданою після винесення допущеного до негайного виконання рішення по справі його заявою від 06.04.2020 року про звільнення з займаної посади за власним бажанням, яку сесія Парафіївської селищної ради вже розглянула та рішенням від 15.04.2020 року № 164 звільнила ОСОБА_1 з займаної посади за власним бажанням, згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням 3 сесії 7 скликання Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області від 29.12.2015 року затверджено з 01.01.2016 року ОСОБА_1 на посаді заступника Парафіївського селищного голови з питань діяльності виконавчого комітету (а.с. 30).

23.10.2019 року ОСОБА_1 подав заяву Парафіївському селищному голові про звільнення його з займаної посади, за угодою сторін, в зв`язку зі станом здоров`я (а.с. 47).

Рішенням 47 сесії 7 скликання Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області від 01.11.2019 року № 498 «Про звільнення з займаної посади ОСОБА_1 » ОСОБА_1 звільнено з посади заступника Парафіївського селищного голови з питань діяльності виконавчих органів, згідно пункту 1 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України з 05.11.2019 року (а.с. 49).

Позивач, вважаючи вищевказане рішення протиправним, прийнятим всупереч норм чинного законодавства, а свої права порушеними, звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи частково адміністративний позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що сторони не погодили всі істотні умови угоди, а тому звільнення Позивача на підставі пункту 1 частини 1 статті 36 КЗпП України є протиправним, оскільки вчинене без відповідної на це згоди, проте доводи Позивача щодо того, що заява була написана ним під психологічним тиском голови Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області у зв`язку з неприязними відносинами з останньою під час розгляду справи не підтвердились, оскільки Позивачем не було зазначено, у чому саме полягав тиск, яким чином і коли він здійснювався. Також суд першої інстанції прийшов до висновку, що період вимушеного прогулу Позивача обраховується в робочих днях, починаючи з першого дня після звільнення до дати прийняття судом рішення про поновлення його на посаді, тобто з 06.11.2019 року по 16.03.2020 року, що становить 90 днів.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

За приписами частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Однією із підстав припинення трудового договору є угода сторін (пункт 1 статті 36 КЗпП України).

При цьому згідно частини 1 статті 20 Закону України від 07.06.2001 року № 2493-III «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі - Закон № 2493-III, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) служба в органах місцевого самоврядування припиняється також і із загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України.

Частиною 3 статті 20 Закону №2493-III встановлено, що рішення про припинення служби в органах місцевого самоврядування може бути оскаржено посадовою особою місцевого самоврядування у порядку, визначеному законом.

Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, підставою для прийняття спірного наказу стала особиста письмова заява Позивача, що містила прохання звільнити його із займаної посади за угодою сторін, в зв`язку зі станом здоров`я.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП України (за угодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Сама по собі згода власника або уповноваженого ним органу задовольнити прохання працівника про звільнення до закінчення строку попередження не означає, що трудовий договір припинено за пунктом 1 статті 36 КЗпП України, якщо не було домовленості сторін щодо підстави припинення трудового договору. В останньому випадку звільнення вважається проведеним з ініціативи працівника (стаття 38 КЗпП України).

За такого правового регулювання основними умовами угоди про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України щодо яких сторони трудового договору повинні дійти згоди, є підстава припинення угоди сторін та строк, з якого договір припиняється. Визначення дати звільнення за згодою сторін є обов`язковою умовою такого звільнення, оскільки сприяє свідомому волевиявленню працівника щодо звільнення з підстав передбачених пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України. Відсутність належного волевиявлення не дає підстави вважати наявність наміру працівника звільнитись саме за згодою сторін, а сама по собі згода роботодавця задовольнити прохання працівника про звільнення також не означає наявність угоди про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України (за угодою сторін).

Угода - це дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків і розуміє під собою вільне волевиявлення обох сторін.

Волевиявлення - це засіб, яким особа має намір досягти певних юридичних результатів і пов`язується із вчиненням фактичних дій.

Дія - це зовнішнє вираження волі і свідомості людей.

При цьому згідно статті 10 Закону України № 2493-III (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється:

на посаду сільського, селищного, міського голови, старости в порядку, встановленому Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні";

на посаду голови та заступників голови районної, районної у місті, обласної ради, заступника міського голови - секретаря Київської міської ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, голови постійної комісії з питань бюджету обласної, Київської та Севастопольської міських рад шляхом обрання відповідною радою;

на посади заступників сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради шляхом затвердження відповідною радою;

на посади керівника секретаріату (керуючого справами) районної, обласної ради, керуючого справами виконавчого апарату обласних і районних рад, керівників відділів, управлінь та інших працівників органів місцевого самоврядування шляхом призначення відповідно сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Таким чином, питання про прийняття на службу заступників Парафіївського селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради та звільнення їх з займаної посади відноситься до компетенції Парафіївської селищної ради та має вирішуватися на її пленарних засіданнях.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.10.2019 року Позивачем було подано заяву про звільнення з займаної посади за угодою сторін, в зв`язку зі станом здоров`я, яка була підписана ним та містить резолюцію селищного голови «На розгляд сесії селищної ради» від 23.10.2019 року (а.с. 47).

Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії протоколу № 47 сорок сьомої (позачергової) сесії сьомого скликання від 01 листопада 2019 року, завіреної згідно з оригіналом суддею Чернігівського окружного адміністративного суду Падієм В.В. (а.с. 105), на сесії, крім депутатів селищної ради, присутні, зокрема, ОСОБА_1 , заступник селищного голови з питань діяльності виконавчих органів.

Пунктом 4 порядку денного передбачено розгляд питання про звільнення ОСОБА_1 , заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів, з займаної посади.

Після затвердження порядку денного сесії депутати розпочали обговорення питань, зокрема, слухали про звільнення ОСОБА_1 , заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів, з займаної посади та вирішили - по даному питанню сесія прийнята відповідне рішення (рішення № 498).

Як вбачається з копії стенограми засідання сорок сьомої (позачергової) сесії Парафіївської селищної ради сьомого скликання від 01 листопада 2019 року, завіреної згідно з оригіналом суддею Чернігівського окружного адміністративного суду Падієм В.В. (а.с. 102-104), на сесії, крім депутатів селищної ради, присутні, зокрема, ОСОБА_1 , заступник селищного голови з питань діяльності виконавчих органів.

З пункту 4 вбачається, що слово для доповіді з питання звільнення ОСОБА_1 , заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів, з займаної посади було надано секретарю селищної ради Семеліт Олені Олексіївні , яка доповіла про те, що заступник селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ОСОБА_1 просить звільнити його з займаної посади за згодою сторін. За попередньою домовленістю з селищним головою, ОСОБА_1 просить звільнити його з посади з 05.11.2019 року.

Доповідь була закінчена. Питань у депутатів не виникло. Бажаючих виступити не було. Зачитано проект рішення та повідомлено про необхідність прийняти рішення по даному питанню, за результатами якого За - 20, Проти - немає, Утримались - немає. Проект рішення прийнято за основу. Доповнень або змін до проекту рішення не запропоновано.

Запропоновано прийняти проект рішення, як рішення сесії та оголошено голосування, за результатами якого За - 20, Проти - немає, Утримались - немає. Рішення прийнято.

Як вбачається з рішення Парафіївської селищної ради сьомого скликання від 01 листопада 2019 року № 498 про звільнення з займаної посади ОСОБА_1 , розглянувши заяву ОСОБА_1 , заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів, про звільнення з займаної посади за угодою сторін у зв`язку зі станом здоров`я, керуючись п. 1 ст. 36 КЗпП України, Парафіївська селищна рада вирішила звільнити ОСОБА_1 , заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів, 05 листопада 2019 року з займаної посади згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Так, пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України визначено, що безстроковий трудовий договір може бути припинено у будь-який строк, стосовно якого досягли домовленості працівник та роботодавець. Такий строк може бути як меншим, так і перевищувати встановлений для звільнення за власним бажанням двотижневий період.

При цьому, дату припинення трудових відносин за угодою сторін сторони (працівник і роботодавець) визначають за взаємною домовленістю.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що Відповідачем було дотриману встановлену законом процедуру звільнення Позивача з займаної посади, а висновки суду першої інстанції щодо відсутності волевиявлення (пропозиції) Позивача щодо визначення строку, з якого трудовий договір пропонується розірвати за угодою сторін не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що ОСОБА_1 був присутній на сорок сьомій (позачерговій) сесії сьомого скликання 01 листопада 2019 року, коли секретарем селищної ради Семеліт О.О. було оголошено питання про звільнення Позивача з займаної посади за угодою сторін, та зазначено, що за попередньою домовленістю з селищним головою, ОСОБА_1 просить звільнити його з посади з 05.11.2019 року і запропоновано до голосування оголошений на сесії проект рішення про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині спростування доводів Позивача про те, що заява про звільнення була написана ним під психологічним тиском голови Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області у зв`язку з неприязними відносинами з останньою, оскільки Позивачем не зазначено, у чому саме полягав такий тиск, яким чином і коли він здійснювався. Доказів, які б свідчили про зворотне матеріали справи не містять.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що чинними нормами законодавства не передбачено, що попередня домовленість сторін трудового договору щодо дати звільнення працівника за угодою сторін має обов`язково оформлятися у письмовій формі, у зв`язку з чим відсутність у заяві Позивача дати звільнення, не може слугувати підставою для скасувати рішення 47 сесії 7 скликання Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області від 01.11.2019 року № 498 про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника Парафіївського селищного голови з питань діяльності виконавчого комітету за угодою сторін (пункт 1 статті 36 Кодексу законів про працю України) з 05.11.2019 року.

Щодо позовних вимог в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника Парафіївського селищного голови з питань діяльності виконавчого комітету з 05.11.2019 року та стягнення з Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області на користь ОСОБА_1 середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, без урахування відповідних зборів та обов`язкових платежів, з 05.11.2019 року по день поновлення на роботі включно, колегія суддів приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню, оскільки є погідними від вимоги про скасувати рішення від 01.11.2019 року № 498 про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника Парафіївського селищного голови з питань діяльності виконавчого комітету за угодою сторін.

Крім того колегія суддів звертає увагу, що після винесення допущеного до негайного виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року у даній справі, 06 квітня 2020 року Позивач звернувся до голови Парафіївської селищної ради з заявою про звільнення з займаної посади за власним бажанням з 20 квітня 2020 року, яку сесія Парафіївської селищної ради розглянула та рішенням від 15 квітня 2020 року № 164 звільнила ОСОБА_1 , заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів, 20 квітня 2020 року з займаної посади згідно п. 1 ст. 38 КЗпП України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами Відповідача викладеними в апеляційній скарзі щодо небажання Позивача працювати на посаді заступника Парафіївського селищного голови.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що доводи Відповідача підкріплені належними та допустимими доказами, які підтверджують правомірність оскаржуваного рішення.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглянувши доводи Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню та прийняттю нового рішення, згідно з яким у задоволенні адміністративного позову Позивачу слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області - задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року - скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко

Повний текст складено 06.07.2020 року.