Справа № 2а-0770/1090/11
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2020-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 рокуЛьвівСправа № 2а-0770/1090/11 пров. № А/857/3984/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Гінди О.М., Кушнерика М.П.

за участю секретаря судового засідання Пильо І.І.,

представника відповідача Цинайко Н.І.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року про відмову у відкритті провадження у справі № 2а-0770/1090/11 (ухвала постановлена в м. Ужгород, головуючий суддя Рейті С.І.) за заявою ОСОБА_1 про відшкодування шкоди відповідно до Закону України "Про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду",

в с т а н о в и в:

ДПІ у м. Ужгороді (після реорганізації Державна податкова інспекція у м. Ужгороді Головного управління ДФС у Закарпатській області) звернулась до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про застосування до відповідача фінансової санкції у вигляді штрафу та конфіскації належних йому гральних автоматів.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 7 березня 2012 року в задоволені позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2015 року апеляційні скарги Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області та прокуратури Закарпатської області задоволено, постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 березня 2012 року скасовано та прийнято нову, якою позов Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05 квітня 2016 року касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2015 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 6 жовтня 2016 року апеляційні скарги Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області та прокуратури Закарпатської області залишено без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 березня 2012 року в справі № 2а-0770/1090/11 без змін.

Постановою Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 7 березня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 6 жовтня 2016 року у справі № 2а-0770/1090/11 (№ 876/2786/16) залишено в силі.

02.03.2020 ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із заявою про відшкодування шкоди відповідно до Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", в якій просив:

-винести постанову (ухвалу) та визначити розмір відшкодування матеріальної та моральної шкоди:

-за проведений незаконний огляд приміщення (без його згоди та ухвали суду) від 07.10.2010;

-за те, що до нього 07.10.2010 були застосовані негласні розшукові заходи (податковим органом направлено агента, свого працівника ОСОБА_2 );

-за те, що до нього Львівським апеляційним адміністративним судом був застосований штраф у розмірі 7104000 грн. з конфіскацією 3-х гральних автоматів;

-за те, що 9 років переслідували за незаконний ігровий бізнес (особливо тяжкий злочин).

Вважає, що розмір моральної шкоди не може бути нижчим ніж 1000000 грн. Матеріальні витрати: за понесені витрати на сплату судового збору за подання касаційної скарги у сумі 3410,40 грн. та витрати на комісії в розмірі 27,28 грн.; за понесені витрати на проїзд потягом на судові засідання до Львівського апеляційного адміністративного суду та Вищого адміністративного суду України на загальну суму 1005,22 грн.; за понесені витрати на поштове відправлення 17,00 грн. Вважає, що розмір матеріальної шкоди не може бути нижчим ніж 4459,90 грн.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про відшкодування шкоди відповідно до Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду".

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки ОСОБА_1 не звертався до Закарпатського окружного адміністративного суду з будь-яким позовом, а ним була подана заява про відшкодування шкоди не в порядку КАС України, а відповідно до ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Учасники справи не скористалися правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явились, що у відповідності до ч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову у відкритті провадження, виходив з того, що діючим законодавством передбачено позовний порядок відшкодування такої шкоди в порядку цивільного судочинства, а відтак позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Пунктом 1 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Оскільки дії суду в разі подання заяви про відшкодування шкоди відповідно до Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" окремо не врегульовані, суд на підставі ч.6 ст.7 КАС України правильно застосував до вказаних правовідносин аналогію закону, відкриваючи провадження за вказаною вище заявою на підставі положень статті 171 КАС України.

У відповідності до ч. 2 ст. т171 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі якщо відсутні підстави, в тому числі, для відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до пункту 2 цієї частини та статті публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом вказаних статей справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома або більше визначеними суб`єктами стосовно їхніх прав та обов`язків у конкретних правовідносинах, у яких хоча б одним суб`єктом виступає законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єктів, водночас на цих суб`єктів покладено обов`язок виконувати вимоги та приписи. При цьому, необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним управлінських функцій у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Отже, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у спорах фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до ст. 130 Кримінального процесуального кодексу України шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом.

Згідно ч. 1 ст. 1176 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах (ч. 6 ст. 1176 ЦК України).

Частиною 7 статті 1176 ЦК України визначено, що порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Згідно ч. 1 статті 2 цього Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках:1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 3 цього Закону визначено, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Згідно статті 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.

Водночас, частиною 2 цієї статті Закону передбачено, що у разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.

Також ч. 16 ст. 14 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України від 4 березня 1996 року № 6/5/3/41, передбачено, що якщо вимога про повернення майна або відшкодування його вартості у безспірному порядку не задоволена або громадянин не згодний з прийнятим рішенням, він має право звернутися до суду в порядку позовного провадження.

Отож, діючим законодавством передбачено позовний порядок відшкодування такої шкоди відповідно до положень цивільного процесуального законодавства, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заяву ОСОБА_1 про відшкодування шкоди відповідно до Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" як позовну вимогу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про відшкодування шкоди відповідно до Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду".

Доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують.

Згідно статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування ухвали колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 229, 243, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року про відмову у відкритті провадження у справі № 2а-0770/1090/11 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді О. М. Гінда
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 09.07.2020