Справа № 640/1551/19
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 червня 2020 року №640/1551/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Шрамко Ю.Т., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року;

- зобов`язати Головное управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року відповідно до наданої довідки Вищого господарського суду України та виплатити його з урахуванням різниці, яка була виплачена за цей період.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є суддею у відставці, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує довічне грошове утримання судді у відставці.

У зв`язку зі збільшенням суддівської винагороди з 01 січня 2018 року, позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок його довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Вищого господарського суду України.

Проте, як вказано у позовній заяві, відповідач здійснив перерахунок пенсії лише з 01 серпня 2018 року, а не з 01 січня 2018 року, що, на думку позивача, є протиправним, що і стало підставою для звернення до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у відзиві на позовну заяву послався на те, що Законом України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» від 15 травня 2018 року № 2415-VIII, яким набрав чинності 22 липня 2018 року, внесено зміни до законів України в частині застосування для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року, як розрахункової величини

З заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивач, як вказано у відзиві на позовну заяву, звернувся 31 липня 2018 року.

На підставі вказаної заяви позивачу було проведено перерахунок його утримання, починаючи з 01 серпня 2018 року на підставі довідки Вищого господарського суду України від 31 липня 2018 року №09.01-27/451.

Оскільки Закон, який встановив право на перерахунок довічного грошового утримання, набув чинності 22 липня 2018 року, відсутні правові підстави для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2018 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Постановою Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 22 вересня 2016 року №1600-VIII ОСОБА_1 звільнений у відставку з посади судді Вищого господарського суду України (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/1600-19#Text).

На теперішній час позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року.

У зв`язку з підвищенням прожиткового мінімуму та зміною посадового окладу працюючих суддів, позивачем отримана довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, видана Вищим господарським судом України від 31 липня 2018 року № 09.01-27/451.

31 липня 2018 року, як зазначає відповідач та що не спростовано позивачем, останній звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав».

Позивачу був проведений перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання з 01 серпня 2018 року згідно довідки про суддівську винагороду від 31 липня 2018 року № 09.01-27/451.

Вважаючи, що відповідачем під час здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання безпідставно не враховано період з 01 січня 2018 року по 31 липня 2018 року, позивач звернувся до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02 червня 2016 року.

Відповідно до частини 4 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02 червня 2016 року (у редакції, чинній станом на дату звернення позивача із заявою про перерахунок - 31 липня 2018 року), у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Наведене в сукупності свідчить, що довічне грошове утримання судді у відставці залежить від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 3 розділу ІІ Закону України «По внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII в редакції, чинній до 22 липня 2018 року передбачено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

Законом України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних» від 15 травня 2018 року № 2415-VIII внесені зміни до абзацу 2 вказаної норми: слово та цифри « 1600 гривень» замінено словами та цифрами «прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року». Даний закон набрав чинності з 22 липня 2018 року.

Суд зазначає, що вказаною нормою Закону введено застосування для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, в тому числі і суддям, нової «розрахункової величини» - прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 01 січня календарного року. Крім того, встановлено початок застосування нової «розрахункової величини» для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат - 01 січня 2017 року.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2017 року становив 1600 грн., що фактично відповідає розміру розрахункової величини, з якої визначалась суддівська винагорода працюючим суддям у 2017 році і відповідно нараховувалося і виплачувалося щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці.

Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2018 року встановлено у розмірі 1762 грн.

Наведене в сукупності дозволяє дійти висновку, що з 01 січня 2018 року посадовий оклад суддів встановлюється, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 1762 гривні, а тому саме з цієї дати зміна грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, є підставою для проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

З урахуванням викладеного, на переконання суду, відповідачем не вірно застосовано норми Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав», оскільки виходячи зі зміни складових розміру суддівської винагороди, визначених Законом України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» від 15 травня 2018 року № 2415-VІІІ, право позивача на перерахунок його довічного грошового утримання судді у відставці виникло саме з 01 січня 2018 року, тобто з моменту підвищення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 1762,00 грн., який є розрахунковою величиною у Законі України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII для обчислення грошового забезпечення призначених суддів.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що Конституційний суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував, що щомісячне довічне грошове утримання судді є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячне грошове утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування. Неможливо звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, і відповідно, матеріального та соціального забезпечення. Однією з гарантій незалежності суддів є їх належне матеріальне та соціальне забезпечення, зокрема надання суддям за рахунок держави суддівської винагороди, а суддям у відставці - щомісячного довічного грошового утримання або пенсії за вибором. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів (рішення від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013, від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016, від 27 лютого 2018 року № 1-р/2018).

Таким чином, щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних законних очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при звільненні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

В рішенні від 01 листопада 2018 по справі № 640/3835/18 Верховний Суд зазначив, що оклад судді є однією зі складових суддівської винагороди, а 15 травня 2018 року Законом України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» № 2415-VIII були внесені зміни до пункту 3, розділу 11 Закону України № 1774-VIII та встановлено порядок обчислення грошової винагороди судді із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених Законом «Про державний бюджет України» на відповідний рік. Отже, цим Законом передбачено необхідність перерахунку розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці виходячи з цієї розрахункової величини, яка в майбутньому може змінюватись. Зміна розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

При цьому, процедуру перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці визначає Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, що затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1, у редакції постанови від 20 березня 2017 року № 5-1.

Пунктом 4 розділу ІІ цього Порядку визначено, що перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання за період з 01 січня 2018 року по 31 липня 2018 року, призначеного ОСОБА_1 , виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1762,00 грн., оскільки позивачем доведено право на такий перерахунок довічного грошового утримання.

В той же час, суд вважає безпідставними позовні вимоги в частині визнання протиправною саме відмови відповідача у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача, оскільки матеріалами справи не підтверджено, а судом не встановлено, що позивач звертався до відповідача з відповідною заявою, в якій просив здійснити такий перерахунок, та за результатом розгляду його заяви відповідачем було відмовлено у її задоволенні та здійсненні перерахунку, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Проте, враховуючи положення частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою найбільш ефективного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії відповідача щодо не здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання за період з 01 січня 2018 року по 31 липня 2018 року, призначеного ОСОБА_1 , виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1762,00 грн. та, відповідно, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити такий перерахунок та виплату на підставі довідки Вищого господарського суду України від 31 липня 2018 року №09.01-27/451 з урахуванням виплачених сум.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо непроведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання за період з 01 січня 2018 року по 31 липня 2018 року, що свідчить про протиправність дій останнього в цій частині, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Зважаючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, задоволені частково, оскільки судом сформульовано резолютивну частину рішення з урахуванням виходу за межі позовних вимог з метою належного захисту прав та інтересів позивача, а матеріалами справи підтверджено, що останній сплатив при зверненні до суду судовий збір у розмірі 768,40 грн., суд дійшов висновку про його стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання за період з 01 січня 2018 року по 31 липня 2018 року, призначеного ОСОБА_1 , виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1762,00 гривень.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, ) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, із застосуванням в якості розрахункової величини мінімальної заробітної плати прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 1762,00 грн., починаючи з 01 січня 2018 року по 31 липня 2018 року з урахуванням раніше виплачених сум.

4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно - Кудрявська, будинок 16, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко