Справа № 200/2624/20-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2020 р. Справа№200/2624/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаш Г.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Азов-Мінералтехніка» (, 85771, Донецька область, Волноваський район, смт. Донське, вул. Заводська, 53) до Державної служби геології та надр України (, 03680 м. Київ, вул. Антона Цедіка, 16) про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Азов-Мінералтехніка» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби геології та надр України, в якій просило:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання товариству спеціального дозволу на користування надрами з метою видобування пісків техногенних Східної ділянки сховища відходів збагачення вивітрилих руд Мазурівського рідкіснометалевого родовища для отримання пальовошпатових матеріалів з вилученням супутніх корисних компонентів, що знаходиться у Волноваському районі Донецької області, за результатами розгляду заяви від 17 жовтня 2019 року;

- зобов`язати відповідача надати товариству спеціальний дозвіл на користування надрами з метою видобування пісків техногенних Східної ділянки сховища відходів збагачення вивітрилих руд Мазурівського рідкіснометалевого родовища для отримання пальовошпатових матеріалів з вилученням супутніх корисних компонентів, що знаходиться у Волноваському районі Донецької області, відповідно до підпункту 1 пункту 8 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою КМУ від 30.05.2011 року № 615.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що товариство звернулось до відповідача з заявою щодо отримання дозволу на користування надрами. Незважаючи на наявність всіх необхідних документів та погоджень відповідач у визначений законодавством строк дану заяву не розглянув, рішення про надання дозволу або відмову в його наданні не прийняв, чим допустив протиправну бездіяльність.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10.03.2020 року позовну заяву ТОВ «Азов-Мінералтехніка» залишено без руху та наданий строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 30.03.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного судового провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що наказом Держгеонадр від 13.03.2020 року № 92 товариству відмовлено в надані спеціального дозволу у зв`язку з невідповідністю документів, поданих суб`єктом господарювання, вимогам пункту 8 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами (в редакції Постанови КМУ від 19.02.2020 року № 124).

Відповідач вважає безпідставною вимогу про визнання протиправною його бездіяльності, оскільки бездіяльність це пасивна поведінка особи, а ним вчинялись дії щодо розгляду документів позивача та прийнятий наказ про відмову в видачі дозволу.

Стосовно вимоги про зобов`язання Держгеонадр надати дозвіл, відповідач вважає її такою, що виходить за межі повноважень суду, оскільки прийняття таких рішень належить до дискреційних повноважень Держгеонадр.

Позивач надав відповідь на відзив, в якій зазначає, що відповідач безпідставно відмовив у наданні позивачу дозволу та повернув заяву з доданими документами. Він вважає, що Держгеонадра при прийнятті рішення стосовно його заяви мали керуватися нормами, які були чинними на час звернення позивача за отриманням дозволу. Позивач наголосив на неприпустимості зворотної дії в часи нормативних актів.

12.06.2020 року позивач надіслав уточнену позовну заяву, якою збільшив позовні вимоги, а саме додатково просив визнати протиправним та скасувати наказ Держгеонадр від 13.03.2020 року № 92.

Разом з уточненою позовною заявою позивач надав клопотання про витребування у відповідача оскаржуваного наказу, яке ухвалою суду від 09.06.2020 року задоволено.

Відповідач копію витребуваного наказу надіслав, відзиву на уточнену позовну заяву від нього не надходило.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

17.10.2019 року ТОВ «Азов-Мінералтехніка» звернулось до Державної служби геології та надр України з заявою на отримання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону.

22.10.2019 року Державна служба геології та надр України звернулась з запитами щодо товариства до Державної податкової служби України, Донецької обласної військово-цивільної адміністрації, Департаменту захисту економіки Національної поліції України, Державної служби фінансового моніторингу України, Служби безпеки України, Міністерства енергетики та захисту довкілля України.

Листом від 08.11.2019 року № 5/1-11/12323-19 Міністерство енергетики та захисту довкілля України внесло Держгеонадр пропозицію щодо надання спеціального дозволу на користування надрами ТОВ «Азов-Мінералтехніка» з метою видобування техногенних пісків Східної ділянки сховища відходів збагачення вивітрилих руд Мазурівського рідкіснометального родовища Волноваського району Донецької області.

28.11.2019 року голова Донецької обласної державної адміністрації, керівник обласної військово-цивільної адміністрації видав розпорядження «про погодження надання надр у користування ТОВ «Азов-Мінералтехніка». Вказане розпорядження направлено на адресу Держгеонадр листом від 10.12.2019 року № 05-17/7560/90-19.

Наказом Держгеонадр від 13.03.2020 року № 92 у зв`язку із невідповідністю документів, поданих суб`єктами господарювання, вимогам пункту 8 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою КМУ від 30.05.2011 № 615 (в редакції постанови КМУ від 19.02.2020 № 124) відмовлено позивачу в надані спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону (пункт 23 додатку до наказу).

23.03.2020 року Держгеонадр листом № 4794/01/11-20 повернув товариству заяву з доданими до неї документами. Підставою повернення відповідач зазначив невідповідність документів, поданих суб`єктами господарювання, вимогам пункту 8 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, підпункт 1 якого викладено в новій редакції.

Статтею 19 Кодексу України про надра визначено, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Повноваження Держгеонадр визначені в Положенні про Державну службу геології та надр України, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 р. № 1174

Згідно пп. 9 п. 4. Даного Положення Держгеонадра відповідно до покладених на неї завдань видає в установленому порядку спеціальні дозволи на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами).

Порядок надання спеціальних дозволів на користування надрами затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 р. № 615 (далі Порядок № 615).

Відповідно до пункту 2 даного Порядку дозволи надаються Держгеонадрами переможцям аукціонів з їх продажу та без проведення аукціонів у випадках, передбачених пунктом 8 цього Порядку, крім корисних копалин місцевого значення на території Автономної Республіки Крим, дозволи на видобування яких надаються Радою міністрів Автономної Республіки Крим згідно із цим Порядком.

Пункт 8 Порядку № 615 визначає порядок надання дозволу без проведення аукціону (в редакцій чинній на час звернення позивача за отриманням дозволу):

Для отримання дозволу без проведення аукціону заявник подає органові з питань надання дозволу заяву разом з документами, зазначеними у додатку 1, у паперовій та електронній формі.

Документи, що не відповідають вимогам цього Порядку, повертаються заявникові не пізніше семи робочих днів з дня їх реєстрації. Інформація про повернення документів розміщується на офіційному веб-сайті органу з питань надання дозволу протягом трьох робочих днів з дня їх повернення заявникові.

Рішення про надання дозволу без проведення аукціону приймається органом з питань надання дозволу відповідно до даних, зазначених у заяві про отримання дозволу, та документів, зазначених у додатку 1, протягом 30 календарних днів після отримання всіх погоджень, передбачених пунктом 9 цього Порядку, та пропозицій Мінприроди, передбачених пунктом 25 цього Порядку. Інформація про предмет зазначеного рішення розміщується на офіційному веб-сайті органу з питань надання дозволу протягом п`яти робочих днів з дня його прийняття.

У разі ненадання органами, зазначеними в абзацах другому та третьому пункту 9, позитивної або негативної відповіді щодо погодження за результатами розгляду на найближчій сесії (але не пізніше ніж через 45 календарних днів з дати отримання документів від органу з питань надання дозволу) вважається, що надання дозволу ними погоджено.

Пунктом 8 Порядку також визначено, що органом з питань надання дозволу надсилається запит правоохоронним органам та суб`єктам фінансового моніторингу, органами ДФС.

Надання дозволу без проведення аукціону здійснюється протягом 20 робочих днів після сплати у повному обсязі збору за надання спеціального дозволу (крім випадків, передбачених пунктом 7 приміток до додатка 1).

З огляду на наведені норми та встановлені обставини справи суд дійшов наступних висновків.

Після отримання заяви позивача в жовтні 2019 року, Держгеонадра мали 7 робочих днів для перевірки поданих документів та, у разі їх невідповідності вимогам Порядку № 615, повернення товариству.

Натомість відповідач заяву з доданими документами не повернув, а вже 22.10.2019 року звернувся з запитами до уповноважених органів з приводу надання інформації та погоджень.

Вказані дії свідчать про те, що на час звернення документи позивача відповідали приписам Порядку № 615 та підстав для їх повернення не було.

Листами від 08.11.2019 року (отримано Держгеонадрами 12.11.2019 року) та від 28.11.2019 року (отримано Держгеонадрами 11.12.2019 року) Міністерство енергетики та захисту довкілля України та Донецька обласна державна адміністрація надали свої погодження.

В будь-якому разі Порядок № 615 (в редакції від 16.08.2019) передбачав максимальних строк для надання відповіді по запитам Держгеонадр 30 45 днів, після чого в разі відсутності відповіді вважається, що порушень в діяльності суб`єкта господарювання не встановлено і погодження надані.

Отже саме з моменту отримання погодження Донецької обласної державної адміністрації 11.12.2019 року має розраховуватися визначений Положенням 30-денний строк для прийняття відповідачем рішення про надання дозволу.

В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що ним не була допущена бездіяльність, оскільки бездіяльність це пасивна форма поведінки особи, що полягає у не вчинені нею конкретних дій, які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах. Натомість відповідач наголошує, що ним прийнятий наказ № 92 від 13.03.2020 року про відмову в надані позивачу дозволу.

Проте суд не погоджується с такою позицією та вважає, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність, оскільки визначені дії мають бути вчинені не в будь-який момент на розсуд суб`єкта, а у визначений законодавством строк.

Отже не прийняття рішення про надання дозволу протягом 30 календарних днів після отримання всіх погоджень (в даному випадку з затримкою на 2 місяці) і є протиправною бездіяльністю відповідача. Крім того таке зволікання з боку Держгеонадр призвело в наступному до негативних наслідків для товариства.

Що стосується оскаржуваного наказу Держгеонадр від 13.03.2020 року № 92 суд зазначає наступне.

Відмова в наданні спеціальних дозволів в даному наказі обґрунтована невідповідністю документів, поданих суб`єктами господарювання, вимогам пункту 8 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою КМУ від 30.05.2011 № 615 (в редакції постанови КМУ від 19.02.2020 № 124).

При цьому даний наказ не містить конкретних підстав відмови, в ньому не визначено в чому саме полягає невідповідність поданих документів, що позбавляє суд можливості визначити обґрунтованість вказаного мотиву.

Разом з цим, і з даного наказу, і з позиції відповідача, викладеній у відзиві на позовну заяву, можна зробити висновок, що вказана невідповідність виникла у зв`язку з прийняттям нової редакції Постанови № 615. Тобто заява та документи, подані ТОВ «Азов-Мінералтехніка» для отримання дозволу, стали невідповідними після прийняття Постанови КМУ від 19.02.2020 № 124, яка набрала законної сили 25.02.2020 року, тобто більше ніж через місяць після спливу строку, наданого відповідачу для розгляду заяви.

Стаття 58 Конституції України визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № 1-7/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) роз`яснює, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

В даному випадку порушений як принцип правової визначеності, який покликаний забезпечити стабільне правове становище суб`єкту, так і законні очікування позивача. Товариство, виконавши всі необхідні на час звернення за отриманням дозволу дії у відповідності до приписів чинного законодавства, мало законні сподівання, що за вказаних умов відповідачем має бути прийняте рішення у визначений законодавством строк. На думку суду відповідач неправомірно застосував ретроспективну дію Порядку № 165 в новій редакції до фактів, які відбулися до його прийняття.

Разом з цим суд зазначає, що позивач просить в цілому скасувати наказ Держгеонадр від 13.03.2020 року № 92. Проте цей наказ містить відмову суб`єктам господарювання в наданні спеціальних дозволів на користування надрами без проведення аукціону відповідно до додатків № 1 і № 2. ТОВ «Азов-Мінералтехніка» визначена під пунктом 23 додатку № 1 даного наказу. Тобто крім позивача цей наказ стосується певної кількості інших осіб, які в межах даного провадження наказ не оскаржують.

За вказаних обставин суд вважає необхідним наказ Держгеонадр від 13.03.2020 року № 92 визнати протиправним та скасувати в частині відмови ТОВ «Азов-Мінералтехніка» в наданні спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Держгеонадр надати позивачу спеціальний дозвіл суд дійшов наступних висновків.

В наданому відзиві відповідач вказує, що рішення про його зобов`язання видати спеціальний дозвіл є таким, що виходить за межі повноважень суду. Прийняття таких рішень є дискреційними повноваженнями Держгеонадр.

Стаття 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначає повноваження суду при вирішенні справи.

Згідно пунктів 2, 4 частини 2 цієї статті у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частина 3 даної статті визначає, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до частини 4 у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З приводу твердження відповідача про неможливість судового втручання у його дискреційні повноваження суд зазначає таке.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Натомість, у цій справі, відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд, зокрема, за умови подання позивачем усіх необхідних документів та виконання інших умов тривалий час не розглядати заяву, а потім відмовити у надані дозволу на підставі норми, якої не існувало на час звернення позивача. Безперечно, правомірним у даному випадку є лише один варіант поведінки, залежно від фактичних обставин.

Суд вважає недоцільним посилання у відзиві відповідача на практику Вищого адміністративного суду у справі 826/1981/15, оскільки як зазначає сам відповідач, в тих правовідносинах відповідачем не було прийнято рішення по суті заяви, а документи повернуті.

Натомість в даному спорі відповідач розглянув по суті заяву товариства, отже суд може дати оцінку як поданій заяві, так і підставам відмови, які наведені в оскаржуваному наказі.

Суд наголошує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Разом з цим суд зазначає, що отримання суб`єктом господарювання дозволу без проведення аукціону проходить 2 стадії (що визначено пунктом 8 Порядку № 165): прийняття уповноваженим суб`єктом рішення про надання дозволу протягом 30 календарних днів після отримання всіх погоджень, та безпосередньо надання дозволу протягом 20 робочих днів після сплати у повному обсязі збору за надання спеціального дозволу.

Дані правовідносини крім іншого регулюються Законом України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» від 06.09.2005 № 2806-IV, який регулює дозвільну систему у сфері господарської діяльності - сукупність урегульованих законодавством відносин, які виникають між дозвільними органами, адміністраторами та суб`єктами господарювання у зв`язку з видачею документів дозвільного характеру, переоформленням, анулюванням документів дозвільного характеру.

Стаття 1 цього Закону визначає, зокрема, принцип мовчазної згоди - принцип, згідно з яким суб`єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру, за умови якщо суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою подано в установленому порядку заяву та документи в повному обсязі, але у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано або не направлено.

Згідно частини 6 статті 4-1 Закону № 2806 у разі якщо у встановлений законом строк суб`єкту господарювання не видано документ дозвільного характеру або не прийнято рішення про відмову у його видачі, через десять робочих днів з дня закінчення встановленого строку для видачі або відмови у видачі документа дозвільного характеру суб`єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності. Відмітка в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про дату прийняття заяви є підтвердженням подання заяви та документів державному адміністратору або дозвільному органу.

Днем видачі документа дозвільного характеру вважається останній день строку розгляду заяви дозвільним органом, передбаченого законом.

Таким чином за спливом строку, протягом якого відповідач мав прийняти рішення про видачу дозволу, скасуванням судом наказу Держгеонадр від 13.03.2020 року № 92 ТОВ «Азов-Мінералтехніка» набуло право на отримання дозвільного документу за принципом мовчазної згоди.

Відтак відсутня необхідність зобов`язувати відповідача прийняти рішення про надання дозволу.

Проте безпосередньо видача дозволу пов`язана зі сплатою збору за надання спеціального дозволу. Позивачем не надано доказів оплати ним цього збору. Отже суд вважає позов в цій частині таким, що задоволенню не підлягає.

Закріплений у частині 1 статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 73 КАС України є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінивши докази, які є у справі, та враховуючи всі наведені обставини, суд доходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

Згідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230,241,0245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Азов-Мінералтехніка» (, 85771, Донецька область, Волноваський район, смт. Донське, вул. Заводська, 53) до Державної служби геології та надр України (, 03680 м. Київ, вул. Антона Цедіка, 16) про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної служби геології та надр України щодо неприйняття рішення про надання Товариству з обмеженою відповідальністю «Азов-Мінералтехніка» спеціального дозволу на користування надрами з метою видобування пісків техногенних Східної ділянки сховища відходів збагачення вивітрилих руд Мазурівського рідкіснометалевого родовища для отримання пальовошпатових матеріалів з вилученням супутніх корисних компонентів, що знаходиться у Волноваському районі Донецької області, за результатами розгляду заяви від 17 жовтня 2019 року.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби геології та надр України від 13.03.2020 року № 92 в частині відмови Товариству з обмеженою відповідальністю «Азов-Мінералтехніка» в наданні спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби геології та надр України (, 03680 м. Київ, вул. Антона Цедіка, 16) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Азов-Мінералтехніка» (, 85771, Донецька область, Волноваський район, смт. Донське, вул. Заводська, 53) судовий збір у розмірі 3153 (три тисячі сто п`ятдесят три) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Строк оскарження підлягає застосуванню з урахуванням приписів Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID 2019)» від 30.03.2020 року №540.

Суддя Г.П. Бабаш