Справа № 640/5604/19
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 червня 2020 року №640/5604/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Шрамко Ю.Т., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту відповідач), в якому просить:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №22543/02 від 04 лютого 2019 року за підписом заступника начальника Головного управління начальника управління обслуговування громадян Бойка О.В. (без печатки), а також листами №39274/02 від 25 лютого 2019 року за підписом заступника начальника Головного управління начальника управління обслуговування громадян Бойка О.В., протиправними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 згідно постанов Кабінету Міністрів України №292 від 06 квітня 2016 року «Про деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» та №15 від 18 січня 2017 року «Питання праці працівників державних органів», збільшення розміру окладу за військове звання, враховуючи всі додаткові види грошового забезпечення, встановлені в тому числі рішенням Військового місцевого суду Київського гарнізону від 02 листопада 2004 року та рішенням Військового місцевого суду Київського гарнізону від 19 березня 2004 року задоволено позов ОСОБА_1 , а саме:

- надбавка за особливий характер служби 80% від окладу грошового забезпечення (відповідно до Указу Президента України №1106 від 1996 року);

- надбавка за роботу з таємними документами (20% посадового окладу);

- премія в розмірі 33%;

- надбавка за безперервну службу в Збройних Силах України згідно Указу КМУ від 05 травня 2003 року №389 у розмірі 90% від грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення;

- надбавка за виконання особливо важливої роботи у розмірі 100% грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №268 від 09 березня 2006 року та на підставі наказу Міністерства праці та соціальної політики України №195 від 19 липня 2010 року;

- надбавки в розмірі 100% грошового забезпечення відповідно до Указу Президента України №173 від 23 лютого 2002 року,

а також з урахуванням встановленого при призначенні основного розміру пенсії, який складає 83% відповідних сум грошового забезпечення та в подальшому (довічно) здійснювати виплати з урахуванням проведеного перерахунку без обмеження пенсії максимальним розміром та з урахуванням збільшенням розміру хоча б одного виду грошового забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести виплату неодержаних видів грошового забезпечення (грошових коштів) з 04 лютого 2016 року на підставі частини 1 статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до наказу Міністра оборони України №029 від 17 грудня 2001 року, як вказує позивач, він звільнений з військової служби у запас з посади заступника завідувача відділу забезпечення діяльності Генеральної військової інспекції при Президентові України, яка є окремим військовим органом.

Згідно з пунктом 2 Указу Президента України № 1106 від 20 листопада 1996 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців Генеральної військової інспекції», як зазначено у позовній заяві, встановлено виплачувати військовослужбовцям Генеральної військової інспекції оклади за військовими званнями, надбавку за вислугу років, допомогу та здійснювати інші виплати на умовах і в розмірах, установлених для військовослужбовців Збройних Сил України. Виходячи зі змісту пункту 8 Положення про Генеральну військову інспекцію при Президентові України, затвердженого Указом Президента України №210/96 від 25 березня 1996 року посадові оклади та премії військовослужбовців Інспекції встановлюються на рівні окладів співробітників Адміністрації Президента України, оклади за військовими званнями та інші види грошового забезпечення військовослужбовців - згідно чинного законодавства.

Крім того, позивач вказує на те, що пунктом 2 Указу Президента України від 20 листопада 1996 №1106 передбачено виплачувати військовослужбовцям Генеральної військової інспекції оклади за військовими званнями, надбавку за вислугу років та здійснювати інші виплати на умовах і в розмірах, установлених для військовослужбовців Збройних Сил України, а пунктом 3 цього ж Указу встановлено військовослужбовцям Генеральної військової інспекції надбавку за особливий характер служби в розмірі до 90%.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 червня 2000 року №774 «Про посадові оклади військовослужбовців Генеральної військової інспекції», як зазначено у позовній заяві, введено в дію схему посадових окладів військовослужбовців Генеральної військової інспекції, а пунктом 2 Указу Президента України від 05 листопада 2001 року №1047 «Про заходи пов`язані з ліквідацією Генеральної військової інспекції» встановлено обов`язок уповноважених органів перераховувати пенсію звільненим з Інспекції військовослужбовцям у разі чергового підвищення грошового забезпечення пропорційно загальному коефіцієнту його підвищення.

Посилаючись на пункт 2 Наказу Міністерства оборони України №260 від 07 червня 2018 року «Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», позивач зазначає, що до основних належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років. До додаткових: підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія, а пунктом третім, як вказує останній, встановлені підстави для розрахунку основних та додаткових видів грошового забезпечення, серед яких є грошовий атестат.

Так, позивач вказує на те, що відповідно до грошового атестату №29 від 01 грудня 2001 року, йому виплачувались такі види грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавка за вислугу років (40%), надбавка за особливий характер служби 90% від окладу грошового забезпечення (відповідно до Указу Президента України №1106 від 1996 року), надбавка за роботу з таємними документами (20 % посадового окладу), надбавка за службу в Збройних силах (40% посадового окладу), премія в розмірі 33,3%, а в подальшому, були включені надбавка за безперервну службу в Збройних Силах України згідно Указу КМУ від 05 травня 2003 року №389 у розмірі 90% від грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення) та надбавка за виконання особливо важливої роботи у розмірі 100 % грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №268 від 09 березня 2006 року й на підставі Наказу Міністерства праці та соціальної політики України №195 від 19 липня 2010 року.

Більш того, у позовній заяві зазначено, що рішенням Військового місцевого суду Київського гарнізону від 02 листопада 2004 року зобов`язано Київський міський військовий комісаріат провести перерахунок пенсії, призначеної позивачу з урахуванням надбавки у розмірі 90% грошового забезпечення за безперервну службу відповідно до Указу Президента України № 389 від 05 травня 2003 року.

Рішенням Військового місцевого суду Київського гарнізону від 19 березня 2004 року зобов`язано здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії з урахуванням премії та 100% надбавки, передбаченої Указом Президента України №173 від 23 лютого 2002 року «Про посилення соціального захисту військовослужбовців».

Як зазначає позивач вказані вище судові рішення набрали законної сили.

Однак, на думку позивача, відповідач протиправно виключив з його пенсії додаткові види грошового забезпечення, тим самим зменшивши розмір пенсії, а також, за твердженнями позивач, відповідач протиправно не враховує встановлений процент при призначенні основного розміру пенсії, який складає 83% відповідних сум грошового забезпечення.

Крім того, зазначає позивач, посадовий оклад та оклад за військове звання позивача наразі має інший розмір, ніж той, що виплачується пенсійним органом, а саме: постановою Кабінету Міністрів України №292 від 06 квітня 2016 року «Про деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» та від 18 січня 2017 року №15 «Питання праці працівників державних органів» був змінений розмір грошового забезпечення, зокрема змінено розмір посадових окладів керівним працівникам та спеціалістам Адміністрації Президента України, до яких прирівняно посадові оклади колишній військовослужбовців Генеральної військової інспекції при Президентові України.

Як зазначено у позовній заяві, відповідно до «Схеми прирівняння посад керівних працівників і спеціалістів ліквідованих органів державної влади», затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19 липня 2010 року №195 «Про затвердження довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії особам, звільненим з військової служби та деяким іншим особам, що відряджалися для виконання службових обов`язків до органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, інших установ, організацій, ліквідованих без визначення правонаступника, та були звільнені зі служби у зв`язку з виходом на пенсію з посад, на яких вони перебували, або у разі перейменування (відсутності) посад» посаду, з якої було звільнено позивача з військової служби, прирівняно до посади завідувач самостійного відділу Адміністрації Президента України.

У зв`язку з вищевикладеним, за твердженнями позивача, з 01 січня 2018 року згідно вищевказаної постанови Кабінету Міністрів України в редакції від 25 січня 2018 року посадовий оклад завідувача самостійного відділу становить 11 400,00 грн., а з врахуванням примітки № 2 збільшується на 25%, тобто 14 250,00 грн.

Також, позивач вказує й на те, що він носить звання полковника, а тому з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року коефіцієнт за військовим званням становить 0,84, що, на думку позивача, свідчить про те, що оклад за військовим званням становить 1613,64 гривень (0,84x1921), всі інші додаткові види грошового забезпечення, як зазначає позивач, обраховуються, виходячи із розмірів основних видів грошового забезпечення, а тому, на його думку, також зростають.

Враховуючи вищевикладені обставини, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з проханням привести у відповідність до законодавства розмір його пенсії, здійснивши перерахунок з врахуванням збільшеного розміру посадового окладу, окладу за військове звання та з врахуванням всіх додаткових видів грошового забезпечення (на які має право позивач) та на підставі встановленого проценту при призначенні основного розміру пенсії, який складає 83% відповідних сум грошового забезпечення.

Листом № 22543/02 від 04 лютого 2019 року було повідомлено про відсутність підстав для проведення перерахунку розміру пенсії позивача.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

В подальшому, представником позивача були надані додаткові письмові пояснення до позовної заяви, відповідно до яких надано пояснення щодо застосування норм законодавства при визначенні відсоткового розміру пенсії.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у відзиві на позовну заяву послався на те, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон № 2262).

У зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 року №15, від 06 квітня 2016 року №292, повідомлення про підстави перерахунку пенсій військовослужбовців на адресу Пенсійного фонду України не надходило, а тому, за твердженнями представника відповідача, в управління не виникло обов`язку щодо проведення перерахунку пенсії позивача.

Крім того, представник відповідача послався на те, що нові умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового т начальницького складу були визначені постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності з 01 березня 2018 року, та іншими актами Кабінету Міністрів України.

На виконання частини 4 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріях осіб» від 21 лютого 2018 року № 103, у зв`язку з чим управлінням проведено перерахунок пенсії позивача на підставі довідки про грошове забезпечення, яка була надіслана на адресу управління уповноваженим підрозділом на виконання Порядку №45.

При цьому, представник відповідача стверджує й про те, що відсутні підстави для здійснення перерахунку пенсії з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, оскільки такі види грошового забезпечення не були включені до довідки.

Щодо максимального розміру нарахування пенсії представник відповідача зазначив, що чинним законодавством передбачено, що максимальний розмір пенсії, який обчислюється відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення, а тому, на переконання представника відповідача, відповідачем правомірно здійснено перерахунок пенсії, виходячи з 70% грошового забезпечення.

З урахуванням вищевикладеного представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 травня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 17 грудня 2001 року №029 полковника ОСОБА_1 , колишнього заступника завідувача відділу забезпечення діяльності штабу Генеральної військової інспекції при Президентові України, який перебуває у розпорядження першого заступника Міністра оборони України звільнено з військової служби у запас за пунктом 65, підпункт «в» (за станом здоров`я) Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу з правом носіння військової форми одягу.

Крім того, матеріалами справи підтверджується та проти чого не заперечували сторони, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та з 20 грудня 2001 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка була обчислена, виходячи з 83% сум грошового забезпечення, яке складається з наступних видів грошового забезпечення: посадовий оклад 310,00 грн., оклад за військовим званням 135,00 грн, процентна надбавка за вислугу років 40% 178,00 грн. та інші додаткові види грошового забезпечення (СЕК 15%, ОУС 80%, СВС 40%) 473,21 грн.

Також, судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Військового місцевого суду Київського гарнізону від 02 листопада 2004 року, за ОСОБА_1 визнано право на перерахунок раніше призначеної пенсії за вислугу років з урахуванням надбавки за безперервну службу, передбаченої для військовослужбовців Указом Президента України №389 від 05 травня 2003 року «Про надбавки військовослужбовцям за безперервну службу» у розмірі 90% та зобов`язано Київський міський військовий комісаріат провести з 01 листопада 2003 року перерахунок пенсії з урахуванням цієї надбавки.

Рішенням Військового місцевого суду Київського гарнізону від 19 березня 2004 року, зобов`язано Київський міський військовий комісаріат провести з 01 лютого 2004 року ОСОБА_1 здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії за вислугу років з урахуванням премії та 100% надбавки, передбаченої Указом Президента України №173 від 23 лютого 2002 року «Про посилення соціального захисту військовослужбовців».

При цьому, з наданих суду копій розрахунків (перерахунків) пенсії позивача станом на 17 квітня 2018 року та 02 лютого 2019 року вбачається, що позивачу перерахунок пенсії здійснено, виходячи з 70% грошового забезпечення з урахуванням таких видів: посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років, вид підвищення або надбавки до пенсії: доплата до попереднього розміру (постанова Кабінету Міністрів України №103 від 21 лютого 2018 року).

Не погоджуючись з таким перерахунком пенсії, позивач та його представник звернулись до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з відповідними заявою та адвокатським запитом, в яких просили здійснити перерахунок пенсії на підставах, які зазначені й у позовних вимогах у даній адміністративній справи.

Проте, листами від 04 лютого 2019 року №22543/02, від 25 лютого 2019 року №39274/02, від 14 березня 2019 року №3631/П-109 позивача та його представника повідомлено про відсутність правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивачу.

Вважаючи дії відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії у відсотковому значенні з 83% сум грошового забезпечення та неврахування усіх видів грошового забезпечення протиправними, позивач звернувся до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Стаття 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (в редакції, яка діяла на момент набрання чинності вказаним Законом) передбачала, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних

років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт «б» статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в) особам, зазначеним у пунктах «а» і «б» цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів.

Позивачу, як було встановлено судом та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, пенсія призначена виходячи із 83% сум грошового забезпечення з 20 грудня 2001 року.

У статтю 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII вносились зміни Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 07 липня 2011 року № 3668-VI та Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII, внаслідок яких максимальний розмір пенсії при її призначенні змінено з 90% до 80%, а з 01 травня 2014 року до 70%.

Тобто, зміна встановленого максимального розміру пенсії здійснювалась вже після призначення позивачу пенсії.

Частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, зміна максимального розміру пенсії, що відбулася у частині 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII після призначення пенсії позивачу, не є підставою для зменшення розміру призначеної йому пенсії під час проведення відповідачем її перерахунку з 01 січня 2018 року.

Так, відповідно до статті 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (рішення № 5-рп/2002).

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Окремо суд акцентує увагу відповідача на тому, що призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами та встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії. Відтак, при перерахунку пенсії відповідним категоріям осіб має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII, визначено підстави перерахунку раніше призначених пенсій.

Згідно з частинами 1, 2 цієї статті перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

У відповідності до частини 1 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII, в редакції, що діяла станом на 01 січня 2018 року, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Частиною 4 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII, в редакції, яка була чинною станом на момент здійснення перерахунку пенсії з 01 січня 2018 року, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №103, відповідно до пункту 1 якої постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ до 01 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №704.

13 лютого 2008 року постановою Кабінету Міністрів України №45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі - Порядок №45), відповідно до пункту 3 якого на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України. Зазначені довідки надсилаються до державних органів, у яких особи проходили службу до відрядження, а їх уповноважені органи подають довідки у п`ятиденний строк головним управлінням Пенсійного фонду України.

Порядком №45 передбачено, що перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що внесені Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 07 липня 2011 року № 3668-VI та Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII зміни до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 07 липня 2011 року № 3668-VI та Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII не зазнала.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку й про те, що при перерахунку пенсії позивача з 01 січня 2018 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII у відповідача були відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

За таких обставин у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії при здійсненні її перерахунку з 01 січня 2018 року.

При цьому, суд зазначає, що у відповідності до частин 1,2 статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Враховуючи той факт, що перерахунок пенсії з 01 січня 2018 року позивачу був проведений у розмірі меншому, ніж передбачено законодавством з вини відповідача, суд приходить до висновку, що перерахунок пенсії позивачу з урахуванням 83% від сум грошового забезпечення слід провести саме з 01 січня 2018 року, тобто, з дня виникнення права на такий перерахунок.

Крім того, суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 21 лютого 2018 року (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено перерахування пенсій, призначених згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон) до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.

Тобто, пункт 1 постанови КМУ № 103 від 21 лютого 2018 року містить положення щодо перерахунку пенсії, призначеної згідно із Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ до 1 березня 2018 року, з урахуванням відповідних виплат, що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704.

При цьому, суд зауважує, що постановою КМУ №103 від 21 лютого 2018 року прямо визначено, що вона прийнята відповідно до частини 4 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ.

Частиною 4 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ визначено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Таким чином, частиною 4 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ встановлено, що Кабінет Міністрів України визначає порядок виключно «перерахунку» усіх призначених за цим Законом пенсій у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Але, частина 4 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ взагалі не визначає та не передбачає право Кабінету Міністрів України встановлювати порядок «виплати» перерахованих пенсій, як це зазначено в постанові КМУ №103 від 21 лютого 2018 року.

Загальний порядок виплати пенсій визначений статтею 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ, відповідно до частини 3 якої, виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

В свою чергу, частиною 2 статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Статтею 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються: 1) права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; 6) основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Згідно з частиною 3 статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Як вже було зазначено судом, норми Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ (а саме: частина 3 статті 52, частина 2 статті 55, частина 4 статті 63) мають вищу юридичну силу, ніж норми постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21 лютого 2018 року, які розвивають чи деталізують окремі положення зазначеного Закону, та не повинні суперечити положенням Закону.

Таким чином, положення постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21 лютого 2018 року відносно саме виплати сум перерахованих пенсій до спірних правовідносин, на думку суду, не можуть бути застосовані, оскільки відповідно до змісту частини 4 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ Кабінет Міністрів України не наділений такими повноваженнями.

Крім того, суд звертає увагу, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, яка набрала законної сили на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/79199205,http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/80454350#), а тому, при вирішенні даної справи по суті та зобов`язанні відповідача здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії, судом не застосовуються положення вказаної постанови Кабінету Міністрів України.

За таких підстав суд вважає, що позивачем доведено та підтверджується матеріалами справи протиправні дії відповідача в частині зменшення розміру пенсії з 83% до 70% грошового забезпечення при здійсненні перерахунку пенсії з 01 січня 2018 року, та як наслідок зобов`язання вчинити такі дії з урахуванням проведених виплат, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести перерахунок пенсії позивачу згідно постанов Кабінету Міністрів України №292 від 06 квітня 2016 року «Про деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» та №15 від 18 січня 2017 року «Питання праці працівників державних органів», збільшення розміру окладу за військове звання, враховуючи всі додаткові види грошового забезпечення, встановлені в тому числі рішенням Військового місцевого суду Київського гарнізону від 02 листопада 2004 року та рішенням Військового місцевого суду Київського гарнізону від 19 березня 2004 року, якими задоволено позов ОСОБА_1 , а саме, надбавки за особливий характер служби 80% від окладу грошового забезпечення (відповідно до Указу Президента України №1106 від 1996 року); надбавки за роботу з таємними документами (20% посадового окладу); премії в розмірі 33%; надбавка за безперервну службу в Збройних Силах України згідно Указу КМУ від 05 травня 2003 року №389 у розмірі 90% від грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення; надбавки за виконання особливо важливої роботи у розмірі 100% грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №268 від 09 березня 2006 року та на підставі наказу Міністерства праці та соціальної політики України №195 від 19 липня 2010 року; надбавки в розмірі 100% грошового забезпечення відповідно до Указу Президента України №173 від 23 лютого 2002 року, суд виходить з наступного.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02 листопада 2006 року №1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» врегульоване Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України №3-1 від 30 січня 2007 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за №135/13402 (далі по тексту Порядок №3-1).

У відповідності до пунктів 23, 24 Порядку №3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону.

Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії.

Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5).

Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.

У відповідності до пунктів 1-3 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №45 від 13 лютого 2008 року (в редакції станом на момент здійснення перерахунку пенсії позивачу) пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС (далі - державні органи).

Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Відповідно до вимог пункту 5 Порядку № 45, під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

Як вже зазначалось судом, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, яке набрало законної сили 05 березня 2019 року на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду, також визнано визнано протиправними та нечинними зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Тобто, у зв`язку із скасуванням змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, починаючи з 05 березня 2019 року для обчислення розміру пенсії військовослужбовця, у даному випадку позивача, слід застосовувати редакцію пункту 5 Порядку №45, яка діяла до внесення в нього змін.

Так, відповідно до пункту 5 Порядку №45, в редакції, що діяла до внесення в нього змін постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103, для перерахунку пенсій грошове забезпечення враховується у розмірі, встановленому за відповідною посадою (посадами), в межах визначеної законодавством максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з урахуванням таких його видів: посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років - у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України або керівником державного органу у межах його повноважень на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та військовим (спеціальним) званням; надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови, почесне звання "заслужений" чи "народний", службу в умовах режимних обмежень, спортивні звання, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук та вчене звання - у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично встановлені особі; щомісячні надбавки, доплати та підвищення, конкретні розміри яких за відповідними посадами (категоріями) установлені Кабінетом Міністрів України - у зазначених розмірах на момент виникнення права на перерахунок; інші щомісячні надбавки, доплати (крім доплати, розмір якої визначається як різниця між розміром грошового забезпечення до і після запровадження нових умов його виплати), підвищення та щомісячна премія - у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію; щомісячні надбавки за особливі умови служби (крім надбавки за службу у віддаленій місцевості) особам, звільненим з військової служби, які проходили службу та обслуговували ядерну зброю на об`єктах "С", у складальних бригадах ремонтно-технічних баз, у складі екіпажів атомних підводних човнів, на території військових полігонів, де проводилися випробування ядерної зброї або навчання із застосуванням такої зброї, та у військових частинах, що обслуговували космодром "Байконур", якщо такі надбавки виплачувалися їм на день звільнення із служби у відсотках посадового окладу, що встановлювалися до 1 січня 2008 р. для обчислення розміру пенсії, але не більше розміру надбавок за особливі умови служби відповідно до законодавства. Додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, скасовані чи такі, що не виплачуються на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами), крім зазначених у абзаці шостому цього пункту, для перерахунку пенсії не враховуються.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

При цьому, згідно висновку Верховного Суду України (постанова від 22 квітня 2014 року у справі № 21-484а13) про правильне застосування статей 49 та 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) щодо підстав для повідомлення про відмову в перерахунку пенсії вказує, що підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком проведення перерахунку, повідомляють орган Пенсійного фонду України.

Разом з цим, відповідно до частини 1 статті 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Отже, у разі відсутності у пенсійній справі необхідних для перерахунку пенсії документів, такий перерахунок здійснюється на підставі поданих пенсіонером додаткових документів.

Аналіз наведених норм законодавства України дозволяє суду дійти висновку про те, що перерахунок пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» здійснюється органами Пенсійного фонду України лише після отримання повідомлення про підвищення грошового забезпечення та отримання довідок про розмір грошового забезпечення, складених відповідними уповноваженими структурними підрозділами або на підставі поданих пенсіонером додаткових документів.

При цьому, суд зауважує, що в матеріалах справи відсутня довідка, видана уповноваженим структурним підрозділом, на підставі якої було здійснено перерахунок пенсії позивачу з 01 січня 2018 року або з 05 березня 2019 року, проте, враховуючи викладене вище, та з урахуванням встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що пенсійним органом було здійснено перерахунок пенсії та порядок її виплати у відповідності до Порядку № 45, тобто на підставі відповідної довідки про розмір грошового забезпечення, наданої уповноваженим спеціальним підрозділом, яка є чинною.

Крім того, під час розгляду вказаної справи суду не було надано доказів отримання позивачем відповідної довідки з зазначенням видів грошового забезпечення, визначених частиною 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ, та подачі її до органів Пенсійного фонду України.

Під час розгляду вказаної справи суду не було надано доказів отримання позивачем від уповноваженого органу відповідної довідки з зазначенням видів грошового забезпечення таких, як надбавка за особливий характер служби 80% від окладу грошового забезпечення (відповідно до Указу Президента України №1106 від 1996 року); надбавка за роботу з таємними документами (20% посадового окладу); премія в розмірі 33%; надбавка за безперервну службу в Збройних Силах України згідно Указу КМУ від 05 травня 2003 року №389 у розмірі 90% від грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення; надбавка за виконання особливо важливої роботи у розмірі 100% грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №268 від 09 березня 2006 року та на підставі наказу Міністерства праці та соціальної політики України №195 від 19 липня 2010 року; надбавки в розмірі 100% грошового забезпечення відповідно до Указу Президента України №173 від 23 лютого 2002 року,

При цьому, щодо посилання позивача на судові рішення, як підставу позовних вимог, суд звертає увагу, що в силу положень статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України оцінка виконання вказаних судових рішень, зокрема у цивільних справах, знаходиться поза межами компетенції суду у даній справі, оскільки виконання судових рішень є завершальною стадією судового провадження (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»), а відтак оцінка виконання судових рішень, на які посилається позивач, має проводитись в рамках тих проваджень, в яких прийняті відповідні судові рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність здійснення відповідачем перерахунку пенсії, виходячи з видів грошового забезпечення, зазначених у довідці про грошове забезпечення, оскільки підстави для включення інших видів грошового забезпечення до такого перерахунку у відповідача, з урахуванням зазначеного вище, відсутні, що, в свою чергу свідчить, про відсутність й правових підстав для зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії позивача з урахуванням вказаних вище видів грошового забезпечення.

Крім того, суд вважає за доцільне зазначити, що Верховний Суд у своїй постанові від 13 березня 2019 року у справі №240/6263/18 висловив правову позицію стосовно відсутності у територіальних органів Пенсійного фонду України самостійно визначати розміри грошового забезпечення військовослужбовцям при здійсненні їм перерахунку пенсії на підставі отриманих довідок про грошове забезпечення, до яких не увійшли додаткові види грошового забезпечення, тому, суд у даній адміністративній справі, не визнаючи вказану справу типовою, не відступає від правової позиції Верховного суду щодо встановлення у органів Пенсійного фонду України відсутності повноважень самостійного визначення складових грошового забезпечення, які враховуються при перерахунку пенсії позивачу.

Стосовно обґрунтувань позивача в частині здійснення перерахунку пенсії з урахуванням постанов Кабінету Міністрів України №292 від 06 квітня 2016 року «Про деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» та №15 від 18 січня 2017 року «Питання праці працівників державних органів» та збільшення розміру окладу за військове звання, суд виходить з наступного.

Як вже зазначалось судом, спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ. Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Також, судом вже зазначалось, що відповідно до частини 4 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», як вже також зазначалось судом, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45.

При цьому, суд зауважує, що при вирішенні даних позовних вимог, судом застосовуються положення цього Порядку в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Як вже зазначалось судом, відповідно до положень вказаного Порядку №45, органи Пенсійного фонду України здійснюють перерахунок раніше призначених пенсій виключно після отримання повідомлення від уповноважених структурних підрозділів про підстави такого перерахунку пенсій військовослужбовцям та відповідно до довідок про розмір грошового забезпечення.

Водночас, судом в рамках розгляду цієї справи не встановлено, а позивачем не доведено, що уповноважений структурний підрозділ (Київський міський військовий комісаріат) листом повідомив Пенсійний фонд України про необхідність підготовки головними управліннями Пенсійного фонду списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку у зв`язку з набуттям чинності постанов Кабінету Міністрів України №292 від 06 квітня 2016 року «Про деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» та №15 від 18 січня 2017 року «Питання праці працівників державних органів» та у зв`язку зі збільшенням розміру окладу за військове звання.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що в межах розгляду даної адміністративної справи відсутні підстави вважати, що відповідач був обізнаний про підстави для проведення перерахунку пенсії військовослужбовців, а також про необхідність підготовки списків осіб, пенсія яких підлягає перерахунку у зв`язку з викладеними вище обставинами та в подальшому.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу без обмеження максимальним розміром суд зазначає наступне.

Законом України від 06 грудня 2016 року № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», (який набрав чинності 01 січня 2017 року) у частині 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ слова і цифри «у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Рішенням Конституційного суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ зі змінами, а саме:

- частина 7 статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 гривень;

- перше речення частини 1 статті 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються;

- положення частини 7 статті 43, першого речення частини 1 статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до положень статті 152 Конституції України, закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, положення частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ зі змінами, щодо встановлення максимального розміру пенсії не більше десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, та щодо встановлення максимального розміру пенсії тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, не більше 10 740 гривень, - втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 20 грудня 2016 року.

Законом України від 24 грудня 2015 року № 911 -VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01 січня 2016 року, частина 5 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 гривень».

Після чого, Законом України від 06 грудня 2016 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01 січня 2017 року, у частині 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ слова і цифри» у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Разом з тим, пунктом 2 розділу 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VІІІ передбачено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01 січня 2016 року.

Тобто, вищевказані положення Закону щодо обмеження максимальним розміром пенсії не може застосовуватися до позивача, оскільки пенсію йому було призначено у грудні 2001 року, а не з 01 січня 2016 року.

Крім того, Конституційним Судом України визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення законодавства, якими був обмежений максимальний розмір пенсії. Внесення в подальшому змін до Закону шляхом зазначення іншого часового періоду, протягом якого діють обмеження максимального розміру пенсії, за аналогією є неконституційними, оскільки вирішальне значення має не період дії обмеження, а сам факт обмеження прав особи на отримання пенсії у відповідному розмірі.

Таким чином, буквальне розуміння змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року дозволяє суду дійти висновку про те, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутня частина 7 статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Це означає, що внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774 до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06 листопада 2018 року у справі № 522/3093/17, від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/16882/17.

Як вже було зазначено судом, частиною 3 статті 51 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII передбачено, що перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

З урахуванням того, що перерахунок пенсії позивачу не проведено саме з вини відповідача, тому наявні підстави для зобов`язання проведення такого перерахунку саме з 01 січня 2018 року, тобто з дати виникнення у позивача права на його проведення без обмеження максимальним розміром пенсії, проте, матеріалами справи не підтверджено, а судом не встановлено, що відповідачем обмежено розмір пенсії позивача максимальним розміром, що, в свою чергу дозволяє суду дійти висновку про відсутність станом на день вирішення даної адміністративної справи правових підстав для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії без обмеження її максимальним розміром.

Стосовно позовних вимог щодо зобов`язання відповідача у подальшому здійснювати виплати з урахуванням збільшення розміру хоча б одного виду грошового забезпечення, суд дійшов висновку про їх передчасність, оскільки чинним законодавством не передбачено вирішення спору на майбутнє, а тому вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимоги позивача провести перерахунок пенсії з 04 лютого 2016 року, суд також дійшов висновку про її необґрунтованість, оскільки матеріалами справи підтверджено, що порушене право позивача в частині зменшення відсоткового розміру пенсії відбулось лише з 01 січня 2018 року, а не з 04 лютого 2016 року.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено наявність правових підстав для зменшення відсоткового значення розміру пенсії позивача, що свідчить про протиправність дій останнього в цій частині, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Зважаючи, що позовні вимоги задоволені частково, а матеріалами справи підтверджено, що останній сплатив при зверненні до суду судовий збір у розмірі 768,40 грн., суд дійшов висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 384,20 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
В И Р І Ш И В:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України м. Києві щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 з 83% до 70% грошового забезпечення при здійсненні перерахунку пенсії з 01 січня 2018 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, ) провести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату пенсії з розрахунку 83% від розміру грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2018 року з урахуванням проведених виплат.

4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно - Кудрявська, будинок 16, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко