Справа № 620/588/20
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/588/20 Головуючий у 1-й інстанції: Тихоненко О.М.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Земляної Г.В., Шурка О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.03.2020 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови позивачу в призначенні грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу відповідно до пункту 7-1 розділу ХV Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.03.2020 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та з 08.02.2019 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 22-24).

На момент призначення позивачу пенсії за віком його загальний стаж становив 44 роки 3 місяці 8 днів. Трудовий (страховий) стаж позивача пов`язаний з роботою на посадах середнього медичного персоналу та лікаря становить 35 років 1 місяць 28 днів. При цьому, відповідачем зараховано позивачу страховий стаж, що дає право на отримання відповідної грошової допомоги 33 роки 1 місяць 28 днів.

Відповідно до трудової книжки позивача від 29.03.1978 серії БТ-І № 0994623 (а.с.29-31), ОСОБА_1 займався, у тому числі, такою трудовою діяльністю:

- з 01.09.1986 по 31.08.1988 - зарахований до клінічної ординатури за спеціальністю «Хірургія» на кафедру хірургічних хвороб № 2 Київського медичного інституту імені академіка О.О. Богомольця (запис № 9 та 10).

Згідно архівної довідки від 10.04.2019 № 120/09-49 Національного медичного університету імені О.О. Богомольця позивач зарахований до клінічної ординатури на кафедрі хірургічних захворювань № 2 Київського ордена Трудового Червоного Прапора медичного інституту імені академіка О.О. Богомольця з терміном навчання два роки з 01.09.1986 по 31.08.1988 (а.с.25).

Також, в довідці від 03.10.2019 № 120/3-2288 Національного медичного університету імені О.О. Богомольця зазначено що в період з 01.09.1986 по 31.08.1988 позивач виконуючи програму клінічної ординатури працював в якості лікаря - хірурга в хірургічних відділеннях № 1, № 2 та проктологічному відділеннях. Щорічно проходив атестацію клінічних ординаторів по перевірці знань та практичних навичок на засіданнях Вченої ради 1-го лікувального факультету. Програму клінічної ординатури за індивідуальним планом підготовки виконав у повному обсязі 31.08.1988 та отримав відповідне посвідчення від 31.08.1988 (а.с.26, 28).

11.12.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив у відповідності до вимог законодавства нарахувати та виплатити йому грошову допомогу відповідно до пункту 7-1 розділу ХV Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.35-39).

Листом ГУ ПФУ в Чернігівській області від 09.01.2020 №98/02/В-12 ОСОБА_1 у виплаті вказаної допомоги відмовлено, оскільки останній немає необхідного страхового стажу (35 років) (а.с.40-41).

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, мотивував своє рішення тим, що невиплата грошової допомоги ОСОБА_1 зумовлена тим, що відповідач не зарахував до стажу роботи, який дає право на отримання грошової допомоги, період навчання в клінічній ординатурі з 01.09.1986 по 31.08.1988, з підстав відсутності такого навчання у Переліку № 909, однак вказаний факт спростовується доказами в матеріалах справи та Розділом 2 «Охорона здоров`я» Переліку № 909, у зв`язку з чим суд першої інстанції прийшов до висновку, що термін навчання в клінічній ординатурі з 01.09.1986 по 31.08.1988 повинен бути зарахованим до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що судом першої інстанції було неповно та неналежним чином досліджено докази та обставини справи, що призвело до неправомірного застосування норм права. Зокрема, апелянт звертає увагу, що страховий стаж позивача складає 33 роки 1 місяць 28 днів, а тому останній немає права на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також, апелянт зазначає, що у Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області відсутні підстави для врахування позивачу періоду навчання, в тому числі в клінічній ординатурі, до стажу, що дає на отримання грошової допомоги, оскільки Переліком № 909 передбачено зарахування лише періодів роботи на посадах лікарів та середнього медичного персоналу.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Водночас, п.п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та спеціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 01.04.2015 - не менше 25 років та після цієї дати: - з 01.04.2015 по 31.03.2016 - неменше 25 років 6 місяців; - з 01.04.2016 по 31.03.2017 - не менше 26 років; - з 01.04.2017 по 31.03.2018 - не менше 26 років 6 місяців; - з 01.04.2018 по 31.03.2019 - не менше 27 років; - з 01.04.2019 по 31.03.2020 - не менше 27 років 6 місяців; - з 01.04.2020 по 31.03.2021 - не менше 28 років; - з 01.04.2021 по 31.03.2022 - не менше 28 років 6 місяців; - з 01.04.2022 по 31.03.2023 - не менше 29 років; з 01.04.2023 по 31.03.2024 - не менше 29 років 6 місяців; з 01.04.2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України Постановою від 23.11.2011 № 1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати.

Порядок № 1191 визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п. 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону № 1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909.

Пунктом 5 Порядку № 1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Відповідно до п. 6 вказаного Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі статтями 27 і 28 Закону №1058-IV станом на день її призначення.

Згідно з пунктом 7 Порядку № 1191 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

При цьому, Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 затверджений Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Згідно з розділом 2 «Охорона здоров`я» вказаного вище Переліку право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), які працювали у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулолаторно - поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічних закладів, діагностичних центрів.

За таких обставин, слід констатувати, що наведеним переліком визначено лікарняні заклади і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років.

Колегія суддів звертає увагу, що невиплата грошової допомоги ОСОБА_1 зумовлена тим, що відповідач не зарахував до стажу роботи, який дає право на отримання грошової допомоги, період навчання в клінічній ординатурі з 01.09.1986 по 31.08.1988.

Щодо зарахування до загального стажу роботи вказаного вище періоду навчання, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У період часу з 01.09.1986 по 31.08.1988 діяла постанова Міністрів СРСР від 03.08.1972 № 590 «Про затвердження Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій». Відповідно до п.п. і ч.109 цієї Постанови, до загального стажу роботи зараховується також: навчання в вищих навчальних закладах, середніх спеціальних навчальних закладах (технікумах, педагогічних і медичних училищах і т.д.), партійних школах, радпартшколі, школах профруху, на робітфаках; перебування в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

У законодавстві, що діяло раніше, зокрема у Законі України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим ніж поняття «страховий стаж», оскільки до першого включаються періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Пунктом «д» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю та ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 2.18 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників 29 липня 1993 року № 58 передбачено, що для студентів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які раніше не працювали та у зв`язку з цим не мали трудових книжок, відомості про роботу в студентських таборах, на виробничій практиці, а також про виконання науково-дослідної госпдоговірної тематики на підставі довідок вносяться підприємством, де надалі вони будуть працювати.

До трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів такі записи: про час навчання у професійних навчально-виховних закладах та інших закладах у навчально-курсових комбінатах (центрі, пункті тощо); про час навчання у вищих навчальних закладах (включаючи і час роботи в студентських таборах, на виробничій практиці та при виконанні науково-дослідної госпдоговірної тематики) та про час перебування в аспірантурі і клінічній ординатурі, крім випадків, зазначених у п.2.16. цієї Інструкції.

Передбачені цим пунктом записи вносяться до трудової книжки до занесення відомостей про роботу на даному підприємстві.

Для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів, та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів.

Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів.

Період роботи зазначених студентів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів у студентських таборах, при проходженні виробничої практики і при виконанні науково-дослідної госпдоговірної тематики і при проходженні стажування підтверджується відповідною довідкою із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади та часу роботи. На підставі цих довідок навчальні заклади (наукові установи) забезпечують занесення до трудових книжок студентів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів відомостей про роботу та стажування згідно з одержаними даними. Довідки зберігаються в особистих справах зазначених осіб, як документи суворої звітності (п. 2.16).

Так, в трудовій книжці позивача міститься запис щодо зарахування ОСОБА_1 на навчання в клінічній ординатурі на кафедрі хірургічних захворювань № 2 Київського ордена Трудового Червоного Прапора медичного інституту ім. академіка О.О. Богомольця з 01.09.1986 по 31.08.1988.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що факт навчання ОСОБА_1 у період з 01.09.1986 по 31.08.1988 в Київському ордені Трудового Червоного Прапора медичному інституті ім. академіка О.О. Богомольця на денній формі навчання підтверджений трудовою книжкою, що дає підстави дійти до обґрунтованого висновку, що відповідачем було протиправно незараховано позивачу у загальний стаж період навчання, а саме з 01.09.1986 по 31.08.1988.

Виходячи з аналізу вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позивач відповідно до норм чинного законодавства має право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню, що вірно було встановлено судом першої інстанції.

Надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія також враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.03.2020 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Земляна Г.В.

Шурко О.І.