Справа № 640/19359/18
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2020 року м. Київ № 640/19359/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, м. Київ,

вул. Бульварно-Кудрявська, 16)

про визнання протиправним дій, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (надалі по тексту - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку призначеної пенсії, згідно Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ у зв`язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести перерахунок та виплачувати пенсію ОСОБА_1 в розмірі 90 % заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі перед призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ (в редакції Закону, що діяв на час призначення пенсії) на підставі виданих Державною службою статистики України довідок від 22 жовтня 2018 року №19.1-27/83-18, від 22 жовтня 2018 року №19.1-27/84-18 без обмеження граничного розміру заробітної плати і пенсії, починаючи з 01 листопада 2018 року.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що позивач є пенсіонером та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», однак після звернення до відповідача про перерахунок пенсії відповідно до довідок про заробітну плату від 22 жовтня 2018 року №19.1-27/83-18, від 22 жовтня 2018 року №19.1-27/84-18 Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві відмовило позивачу в перерахунку пенсії. Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки станом на момент призначення пенсії, законодавством було встановлено право осіб, яким призначена пенсія згідно Закону України «Про державну службу» на її перерахунок у разі підвищення складових заробітної плати, в тому числі посадового окладу, працюючих державних службовців. Звертає увагу, що скасування норм, які передбачають право на перерахунок пенсії державних службовців суперечить Конституції України, зміни законодавства поширюються на правовідносини щодо призначення пенсії, відтак не стосуються правовідносин щодо перерахунку пенсій.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2018 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У відзиві на адміністративний позов представник відповідача зазначив, що оскаржувана відмова у здійсненні перерахунку є правомірною, оскільки на час звернення позивача до Управління із заявою про такий перерахунок пенсії зміни, які набрали чинності 01 січня 2015 року, в статтю 37-1 Закону України «Про державну службу», що регулює порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців та фактично анульовано норми законодавства, які визначали право особи на перерахунок призначеної пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою та підстави для такого перерахунку.

Позивач надіслав до суду відповідь на відзив, у якій повідомив, що посилання відповідача на прийняття нового Закону України «Про державну службу» є безпідставним, оскільки його норми стосуються раніше призначених пенсій з дати набрання ним чинності (01 травня 2016 року), а не перерахунку раніше призначених пенсій згідно Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ.

З огляду на викладене вище та відсутність клопотання про розгляд справи у судовому засіданні, справа розглядається в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі матеріалів.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

ОСОБА_1 є пенсіонером та отримує пенсію з 03 січня 2011 року відповідно до вимог статті 37 Закону України «Про державну службу» в редакції від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ.

22 жовтня 2018 року позивач отримав довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яким їм призначено (перераховано) пенсію, у яких вказано, що заробітна плата нарахована з врахуванням підвищення посадових окладів з 01 грудня 2015 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013.

24 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою щодо здійснення перерахунку пенсії, раніше призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» згідно довідок, виданих Державною службою статистики України 22 жовтня 2018 року за №19.1-27/83-18 та №19.1-27/84-18.

За результатами розгляду звернення позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві листом від 01 листопада 2018 року №102798/03 повідомило, що пенсії, призначені згідно із Законом №3723-ХІІ, перераховуються тільки у випадку, якщо складові пенсійної виплати (надбавки, підвищення, доплати) визначаються залежно від розміру прожиткового мінімуму. Отже, здійснити перерахунок пенсії державного службовця, виходячи із нових складових заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади, рангу та надбавки, премії, грошової допомоги, в управління відсутні правові підстави.

Незгода позивача із відмовою у здійсненні перерахунку зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01 травня 2016 року визначалися Законом України «Про державну службу» №3723-ХІІ.

Зокрема, частиною 1 статті 37-1 Закону №3723-ХІІ (у редакції, чинній до 01 січня 2015 року) було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28 грудня 2014 року, яким статтю 37-1 Закону №3723-ХІІ викладено у новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення перерахунку пенсії було визначено постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (далі - Постанова № 865).

Пунктами 4, 5 Постанови №865 передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом №3723-ХІІ, визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного Фонду України за погодженням з Мінсоцполітики.

Постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 09 грудня 2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» пункт 4 постанови №865 виключено, а пункт 5 викладено в наступній редакції : «форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Мінсоцполітики».

Внесені згідно Постанови №1013 зміни до постанови № 865 підлягали застосуванню з 01 грудня 2015 року.

10 грудня 2015 року прийнято Закону №889-VIII, який регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням. У зв`язку з набуттям з 01 травня 2016 року чинності зазначеним Законом, положення Закону №3723-ХІІ втратили чинність, зокрема норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців (крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10, 12 розділу XI Закону №889-VIII).

Відповідно до статті 90 Закону №889-VIII, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», стаття 42 якого визначає підстави перерахунку призначених пенсій, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців до яких не віднесено.

Після прийняття Кабінетом Міністрів України 09 грудня 2015 року постанови №1013 та набранням чинності з 01 травня 2016 року Законом №889-VIII, чинним законодавством України не передбачено можливості перерахунку органами Пенсійного фонду України пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям.

На виконання п. 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII, Кабінет Міністрів України прийняв постанову №622 від 14 грудня 2016 року №Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», на підставі якої втратили чинність, зокрема, Постанова №865.

Таким чином, станом на дату призначення ОСОБА_1 пенсії державного службовця чинне на той час законодавство передбачало умови і порядок перерахунку її розміру у зв`язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою. Проте, надалі законодавче регулювання цих відносин зазнало змін.

Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-VІІІ від 28 грудня 2014 року, яким, зокрема, статтю 37-1 Закону №3723-ХІІ викладено у новій редакції, ні стаття 90 Закону №889-VIII не визнані неконституційними Конституційним Судом України.

Суд звертає увагу, що Конституційний Суд України у Рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб та інтересами всього суспільства. При цьому, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У рішенні Конституційного Суду від 22 травня 2018 року по справі №5-р/2018 зазначено, що звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини є їх обмеженням. Верховна Рада України повноважна ухвалювати закони, що встановлюють обмеження, відповідно до таких критеріїв : «обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають встановлюватися виключно Конституцією і законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права». Відповідно до пункту 1 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини, гарантії цих прав і свобод. Але, визначаючи їх, законодавець може лише розширювати, а не звужувати, зміст конституційних прав і свобод та встановлювати механізми їх здійснення. Отже, положення частини третьої статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності.

На думку Конституційного Суду України, держава, виходячи з існуючих фінансово-економічних можливостей має право вирішувати соціальні питання на власний розсуд. Тобто, у разі значного погіршення фінансово-економічної ситуації, виникнення умов воєнного або надзвичайного стану, необхідності забезпечення національної безпеки України, модернізації системи соціального захисту тощо держава може здійснити відповідний перерозподіл своїх видатків з метою збереження справедливого балансу між інтересами особи та суспільства. Проте держава не може вдаватися до обмежень, що порушують сутність конституційних соціальних прав осіб, яка безпосередньо пов`язана з обов`язком держави за будь-яких обставин забезпечувати достатні умови життя, сумісні з людською гідністю.

Крім того, суд зазначає, що закони, які встановлюються державою, не можуть бути абсолютними та передбачати незмінний механізм їх реалізації. Для встановлення справедливого балансу інтересів у суспільстві, держава змушена змінювати механізми законодавчого регулювання. Такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно частини 1 статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що з 01 грудня 2015 року - початку застосування Постанови №1013 та у зв`язку з набранням у подальшому чинності Законом №889-VIII, який по-іншому врегульовує правовідносини, пов`язані з пенсійним забезпеченням державних службовців, пенсії, призначені за статтею 37 Закону №3723-ХІІ, не підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців.

Відтак, оскільки законодавством, чинним на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії, не було передбачено можливість її перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку.

Аналогічний правовий висновок неодноразово уже було відображено у судовій практиці Верховного Суду, зокрема, у постанові від 07 листопада 2017 року в справі № 398/4332/16, у постанові від 31 липня 2019 року в справі № 712/8375/16-а, у постанові від 08 серпня 2019 року в справі № 669/634/16-а.

Таким чином, дії Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідок, виданих Державною службою статистики України про складові заробітної плати для призначеної пенсії державного службовця від 22 жовтня 2018 року є правомірними та відповідають чинному законодавству.

Закріплений у частині 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У розумінні частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати стягненню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя А.Б. Федорчук