Справа № 451/1548/19
Суддя: Семенишин О. З.
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

09 липня 2020 рокуСправа №451/1548/19
Провадження № 2-а/451/13/20

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехові адміністративну справу №451/1548/19 за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування постанови в справі про порушення митних правил №5018/20900/17 від 23.10.2017 року,-

встановив:

15 листопада 2019 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування постанови в справі про порушення митних правил №5018/20900/17 від 23.10.2017 року.

В позовній заяві зазначає, що в листопаді 2019 року родичами ОСОБА_1 отримано від Радехівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області постанову про відкриття виконавчого провадження, відкритого на підставі постанови Львівської митниці ДФС № 5018/20900/17 від 23.10.2017р., яку ОСОБА_1 (позивач) до сьогоднішнього часу так і не отримав. Представником позивача на даний час здійснені всі запити для отримання повної інформації та документів для розгляду справи по суті. Однак, у зв`язку з отриманням постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №60424225 від 28.10.2019р. щодо стягнення штрафу в розмірі 8500,00грн., вбачає за необхідне подати до суду дану позовну заяву. В телефонному режимі представником позивача було отримано наступну інформацію. ОСОБА_1 , в`їхавши у зону митного контролю пункту пропуску «Угринів» митного поста «Угринів» Львівської митниці ДФС 26.09.2017р. о 15:48 годині у якості пасажира, здійснюючи поїздку з України до Литви через країну Польща на автомобілі «OPEL ZAF1RA-А», реєстраційний номер НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , країна реєстрації автомобіля Литва, в ході митного контролю було спрацьовано системи ризику АСАУР, в якому було вказано, що згідно інформації АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України 24.04.2017р. о 00:11:55 годині позивач ввіз на митну територію України через м/п «Угринів» Львівської митниці ДФС автомобіль марки «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 НОМЕР_5 , адреса реєстрації Республіка Польща без письмового декларування та сплати митних платежів, про що, начебто, був складений протокол про порушення митних правил № 5018/20900/17 від 26.09.2017р. Однак, у зв`язку із виїздом 26.09.2017р. за межі України і юридичною необізнаністю, або у зв`язку із халатністю працівників м/п «Угринів» Львівської митниці ДФС при складанні протоколу 26.09.2017р., або у зв`язку з іншими причинами другий екземпляр протоколу про порушення митних правил №5018/20900/17 від 26.09.2017р. вручений позивачу 26.09.2017р. не був. Відомостей щодо направлення Львівською митницею ДФС другого екземпляру протоколу про порушення митних правил № 5018/20900/17 від 26.09.2017р. на адресу реєстрації та проживання позивача на сьогоднішній час немає, відповідний запит на адресу відповідача представником позивача направлено, але відповіді поки немає. Але, при виїзді позивачем за межі України 26.09.2017р. працівниками митниці на м/п «Угринів» йому було повідомлено, що 24.04.2017р. від його імені було ввезено автомобіль марки «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN № НОМЕР_5 , адреса реєстрації Республіка Польща, на що на окремому листочку позивачем були надані пояснення, що вказаний автомобіль йому не належить ні на праві власності, ні на праві управління, 23.04.2017 року він виїжджав з території Польщі на Україну на автомобілі у якості пасажира, жодних документів на вказаний автомобіль працівникам митниці та прикордонникам позивач не подавав та просив працівників митниці розібратися в ситуації, а також правомірності реєстрації за ним спірного автомобіля. Треба врахувати, що у м.Долгобичув (Польща) 23.04.2017р., здійснивши покупки товарів для власного використання, позивач зателефонував молодому чоловікові - водію автомобіля «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN № НОМЕР_5 , який повертався 23.04.2017р. пункт пропуску «Угринов-Долгобичув» з Польщі на Україну до с.Войславичі, та поїхав з ним до України. На пункті перетину кордону у Польщі молодий чоловік запропонував самостійно подати паспорт позивача до таможні, посилаючись на наказ Адміністрації державної прикордонної служби України №627 від 29.08.2011р., згідно якого без дозволу працівників прикордонної служби пасажири не мають право виходити з транспортного засобу, після чого він віддав паспорт для передачі прикордонникам і митникам, а через деякий час молодий чоловік повернувся, віддав позивачу його закордонний паспорт, сказав, що все в порядку і вони разом поїхали до с.Войтовичі Сокальського району Львівської області. Аналогічно на пункті пропуску «Угринів» зі сторони України молодим чоловіком було запропоновано, що він подасть паспорт позивача разом із своїм для перевірки, що й було зроблено. Згідно з п. п. 2.3.1., 2.4 Технологічної схеми пропуску осіб, транспортних засобів та вантажів через державний кордон у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення "Угринів - Долгобичув" на території Республіки Польща, затвердженого наказом Львівського прикордонного загону №90од відповідно до Закону України "Про прикордонний контроль", Митного кодексу України, наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України № 627 від 29.08.2011р., водій, який керує транспортним засобом при в`їзді на контрольний пункт пропуску самостійно обирає смугу руху - «зелений» чи «червоний» коридор («зелений» коридор призначений для переміщення товарів в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню). Таким чином, позивач не впливає на вибір водієм на яку смугу митного контролю заїжджати транспортному засобу. Жодних претензій зі сторони прикордонної служби чи митних органів до ОСОБА_1 до сьогоднішнього часу з моменту перетину кордону 23.04.2017р. не надходило. Відповідно до п. 14 постанови КМУ № 451 від 21.05.2012р. контроль осіб, транспортних засобів і товарів вважається закінченим, якщо в товаросупровідних (товаротранспортних) документах на транспортний засіб і товари проставлено відповідні відмітки посадових осіб митного органу, інших контролюючих органів (у разі проведення державного контролю посадовими особами цих органів) стосовно підконтрольних вантажів або якщо за результатами перевірки паспортних документів осіб у передбачених законодавством випадках (зокрема, проходження через "зелені коридори", зони спрощеного контролю) уповноваженими службовими особами підрозділу охорони державного кордону і посадовими особами митного органу надано усний дозвіл на пропуск через державний кордон. Згідно Технологічної схеми пропуску осіб, транспортних засобів та вантажів через державний кордон у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення "Угринів - Долгобичув" на території Республіки Польща, затвердженого наказом Львівського прикордонного загону № 90од, контроль осіб та транспортних засобів закінчується проставлянням посадовою особою підрозділу охорони державного кордону відповідної печатки на контрольному талоні пропуску транспортного засобу (п. 15 постанови № 451 від 21.05.2012р.). Таким чином, при відсутності жодних претензій, позивач вважав, що працівники митних органів з`ясували та перевірили інформацію, яку він надавав 26.09.2017р., щодо незаконної реєстрації автомобіля «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN № НОМЕР_5 , 24.04.2017р. на ім`я ОСОБА_1 . Тим паче, що від відповідача позивач не отримав жодних документів щодо розгляду або порушення позивачем митних правил, або спростування цього. Однак, при наявності у Радехівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області постанови Львівської митниці ДФС № 5018/20900/17 від 23.10.2017р., що стало підставою винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.10.2019р., вбачається, що працівники Львівської митниці ДФС не перевірили інформацію, законність реєстрації транспортного засобу «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN № НОМЕР_5 , не перевірили автентичність документів вказаного автомобіля, не зробили відповідні запити до інших органів та організацій, не перевірили відео спостереження, яким би підтверджувалася інформація, що документи пасажира та інші подавав водій вказаного транспортного засобу на перевірку. Звертає увагу суду, що згідно даних закордонного паспорту позивача, він здійснив перетин кордону та завершив проходження контролю 23.04.2017р., а не як повідомлено представника позивача в телефонному режимі - 24.04.2017р. За даними фактами противоправних дій зі сторони невідомих осіб відносно позивача із використанням його паспортних даних при проходженні митного контролю 23-24 квітня 2017 року через пункт пропуску «Угринів» до Сокальського відділення поліції Червоноградського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області була направлена заява про злочин. Однак, на даний час позивачу невідомо чи порушене кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ст. ст. 190, 192, 198, 289, 58, 366, 366-1, 368 КК України. Вважає, що водій транспортного засобу ««AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN № НОМЕР_5 , що керував ним 23 - 24 квітня 2017 року, займався нелегальним перевезенням транспортних засобів із-за кордону на територію України, у зв`язку з чим за аналогічною викладеною у даній заяві схемою, маючи зв`язки в прикордонній та митній службах, реєстрував на пасажирів транспортні засоби, які також як і ОСОБА_1 були притягнуті до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, перевозив на територію України автомобілі. На підставі цих відомостей були складені та направлені запити до державної прикордонної служби та митного поста «Угринів» пункту пропуску «Угринів - Долгобичув» Львівської області.

Відповідно до ст. 488 МК України провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил. Протокол про порушення митних правил № 2018/20900/17 був складений посадовою особою Львівської митниці ДФС, начебто, 26.09.2017р. Але працівником Львівської митниці ДФС, що складав 26.09.2017р. протокол про порушення митних правил № 2018/20900/17, не повідомив позивача про його права та обов`язки відповідно до ст.498 МК України, не повідомив про наявність у позивача права користуватися послугами адвоката згідно із ст.500 МК України, заявити клопотання про надання позивачу час для отримання документів у підтвердження наданих позивачем пояснень, не повідомив про повний склад адміністративного правопорушення, не повідомив про документи та інформацію, на яку відповідач посилався 26.09.2017р., керуючись юридичною необізнаністю позивача. Таким чином, позивач 26.09.2017р. вже був позбавлений права на захист, права на отримання своєчасно документів в обґрунтування своєї невинуватості. Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується. Відповідно до ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до п. 5.11 Технологічної схеми пропуску осіб, транспортних засобів та вантажів через державний кордон у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення "Угринів - Долгобичув" на території Республіки Польща, затвердженого наказом Львівського прикордонного загону № 90од, інформація про в`їзд (прибуття) товарів та транспортних засобів у пункт пропуску надається посадовій особі ВМО №1-4 м/п «Угринів» особою, що здійснює їх переміщення через митний кордон України. Відповідно до п. 6 постанови КМУ № 451 від 21.05.2012р. Технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, під час митного контролю та митного оформлення автомобільних транспортних засобів і товарів митні органи у пунктах пропуску здійснюють: реєстрацію прибуття автомобільних транспортних засобів і товарів на митну територію України або їх вибуття з митної території України; перевірку комплектності документів, необхідних для митного контролю та митного оформлення автомобільних транспортних засобів і товарів відповідно до заявленого митного режиму, а також відомостей, зазначених у цих документах; облік та реєстрацію автомобільних транспортних засобів і товарів, результатів їх митного контролю та митного оформлення; митний огляд (огляд та переогляд автомобільних транспортних засобів і товарів, ручної поклажі та багажу, особистий огляд громадян); контроль за проведенням установлених законодавством державних видів контролю, яким підлягають автомобільні транспортні засоби і товари, в пунктах пропуску та визначенням форм їх проведення (попередній документальний контроль посадовою особою митного органу або державний контроль посадовими особами відповідних контролюючих органів); ідентифікацію автомобільних транспортних засобів і товарів у випадках та порядку, встановлених законодавством. Відповідно до п. 7. постанови КМУ № 451 від 21.05.2012р. Технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів у пунктах пропуску здійснюється шляхом застосування таких форм митного контролю: перевірка документів та відомостей, які відповідно до законодавства надаються митним органам під час переміщення автомобільних транспортних засобів і товарів через митний кордон України; митний огляд (огляд та переогляд автомобільних транспортних засобів і товарів, огляд та переогляд ручної поклажі та багажу, особистий огляд громадян); усне опитування громадян та посадових осіб підприємств; облік автомобільних транспортних засобів і товарів; подання запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, наданих митним органам.

Вважає, що при розгляді адміністративної справи та складанні оскаржуваної постанови № 5018/20900/17, посадовими особами відповідача не були здійснені вимоги п.п. 6, 7 постанови КМУ № 451 від 21.05.2012р. Технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон. Треба звернути увагу суду, що відповідно до п. 11 постанови КМУ № 451 від 21.05.2012р. Технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, закордонний паспорт позивача, документи та інформацію на транспортний засіб «AUDI А6», реєстраційний помер НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 НОМЕР_5 , посадовим особам Львівської митниці ДФС пункту пропуску «Угринів» 23-24 квітня 2017 року подавав водій цього транспортного засобу при здійсненні перевезенні автомобіля через кордон України. Вважає, що відповідач повинен був встановити та ідентифікувати особу, яка керувала транспортним засобом «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_3 , НОМЕР_6 , 23 - 24 квітня 2017 року при перетині пункту пропуску «Угринів» Львівської митниці ДФС, здійснити його допит як свідка або як відповідальну особу. Відповідно до ч.4 ст.380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Транспортні засоби особистого користування, що класифікуються за товарною позицією 8903 згідно з УКТ ЗЕД, можуть використовуватися громадянами, які ввезли їх в Україну, а також громадянами-резидентами та громадянами-нерезидентами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення, за умови використання транспортного засобу від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення. Таким чином, станом на дату розгляду справи 23.10.2017р. відповідачем не з`ясовано чи було при перевезенні 24.04.2017р. у позивача належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення, за умови використання транспортного засобу від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення, комплект документів на реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до ч. 4 ст. 380 МК України у разі втрати чи повного зіпсування тимчасово ввезених транспортних засобів особистого користування внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється за умови надання органам доходів і зборів власниками таких транспортних засобів достатніх доказів їх втрати чи зіпсування. Дозволяється поміщення таких транспортних засобів у митний режим відмови на користь держави чи знищення або руйнування. Таким чином, на дату розгляду справи 23.10.2017р. не було з`ясовано чи знаходиться даний автомобіль у належному технічному стані з моменту його перетину кордону, тобто з 24.04.2017р., по даний час, хто є власником транспортного засобу і, як слідство, де знаходиться вказаний автомобіль, у зв`язку з тим, що за поясненнями позивача він не є власником, він не ввозив, не знає де цей транспортний засіб знаходиться. Відсутні також дані чи у розшуку автомобіль, чи є автомобілі, доказом по кримінальним справам, чи був автомобіль в ДТП за період з 24.04.2017р. по 23.10.2017р. або станом на даний час.

23.10.2017р. відповідачем була складена постанова в справі про порушення митних правил № 5018/20900/17 та накладення на позивача штрафу в розмірі 8500,00грн. за ч.3 ст. 470 МК України. Звертає увагу суду, що з 26.09.2017р. по 28.12.2017р. позивач знаходився на території Литви за робочою візою 003021563, про що стоїть відмітка на закордонному паспорті позивача. 29.12.2017р. позивач отримав «вид на проживання» в Литві на строк до 22.10.2019р., у зв`язку з чим за діючим законодавством України і Литви позивач працював в Литві і в подальшому перетинав кордон України без жодних нарікань зі сторони прикордонної або митної служби. Таким чином, знаходячись з 26.09.2017р. по 28.12.2017р. за межами України, позивач був позбавлений можливості отримати запрошення на прийняття участі в складанні постанови про порушення митних правил № 5018/20900/17 від 23.10.2017р., не приймав участі при складанні постанови про порушення митних правил № 5018/20900/17 від 23.10.2017р. відповідачем, не отримував поштою ані протокол про порушення митних правил № 5018/20900/17 від 26.09.2017р., ані постанову про порушення митних правил № 5018/20900/17 від 23.10.2017р., не мав можливості своєчасно здійснити запити та отримати відповідні документи в обґрунтування своїх пояснень на підтвердження своєї невинуватості в адміністративному правопорушенні.

В протоколі зазначено, що позивачем не було надано жодних підтверджуючих документів по факту 24.04.2017р. на момент перетину кордону 26.09.2017р. за ст. 460 МК України. Відповідно до ч. 1 ст. 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом. Однак, ОСОБА_1 не міг надати жодних документів станом на дату складання протоколу 26.09.2017р. та на дату складання постанови від 23.10.2017р. бо, по-перше він був відсутній на території України, по-друге, він не знав і не міг знати про оформлення на нього вказаного у позовній заяві транспортного засобу «AUDI А6», реєстраційний помер НОМЕР_3 , VIN № НОМЕР_5 , як на перевізника, або власника, або володільця, про що було зазначено в поясненнях 26.09.2017р., даних позивачем посадовій особі Львівської митниці ДФС. До 26.09.2017р. відповідачем не було повідомлено позивача щодо оформлення ним або на нього 24.04.2017р. транспортного засобу «AUDI А6», реєстраційний помер НОМЕР_3 , VIN № НОМЕР_5 , та необхідності митного оформлення автомобіля у зв`язку з порушенням строків.

Відповідно до п. 13 постанови КМУ № 451 від 21.05.2012р. «Технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон», митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів, що переміщуються смугами руху, позначеними символами зеленого кольору (зелений коридор), у пункті пропуску здійснюється у спрощеному порядку, з однією зупинкою автомобільного транспортного засобу на смузі руху та, як правило, без виходу з нього водія та пасажирів. Таким чином, у зв`язку з відсутністю у позивача будь-яких документів на транспортний засіб «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN № НОМЕР_5 , інформація про автомобіль та про перевізника вказувалися 24.04.2017р. або за інформацією водія, або за інформацією посадової особи відповідача.

Згідно з п. 7 «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» затверджених Наказом Державної митної служби України № 1118 від 17.11.2005 року, власник транспортного засобу або вповноважена особа, який переміщує транспортний засіб через митний кордон України, пред`являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження). Згідно з п. 9 «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», не підлягає пропуску через митний кордон України транспортний засіб, увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

При винесенні оскаржуваної постанови від 23.10.2017р., відповідачем не були враховані вказані вимоги Наказу Державної митної служби України № 1118 від 17.11.2005 року.

Ч. 1 ст. 460 МК України передбачає звільнення від відповідальності при наданні органу документів у підтвердження відсутності вини позивача.

Вважає, що надані відповідачу вищевказані пояснення, копію заяви про злочин, наявні дані Диспетчера ЗМК та пасажирського пункту пропуску від 24.04.2017р., інформація про факти перетину державного кордону України транспортними засобами від 24.04.2017р., відсутність в матеріалах справи паспортних даних та даних з посвідчення водія транспортного засобу «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 НОМЕР_5 , 24.04.2017р., відсутність інформації про місцезнаходження транспортного засобу станом на 26.09.2017р. та на 23.10.2017р., його участь в ДТП, знаходження в розшуку, пояснень самого водія автомобіля «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 НОМЕР_5 , який перетинав кордон 24.04.2017р. разом із позивачем в автомобілі «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN № НОМЕР_5 , пояснені, диспетчера, якій вносив дані позивача 24.04.2017р., відсутність документів про право власності, про реєстрацію, про згоду власника транспортного засобу «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_3 , V1N № НОМЕР_5 , свідчать про відсутність в діях позивача будь-якого порушення норм чинного законодавства, в т.ч. й ч. 1 ст. 381, ст. 460, ч. 1 ст. 95 МК України, а тому позивач не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності.

Вважає, що відповідачем при прийнятті рішення про притягнення до відповідальності позивача, на підставі оцінки належних та допустимих зібраних доказів по справі необхідно було довести, що саме позивач мав право на керування, володіння, розпоряджання автомобілем марки «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN № НОМЕР_7 (країна реєстрації Польща), а також що саме позивач надавав працівникам Львівської митниці ДФС документи на вказаний автомобіль, оскільки ввозити автомобіль на митну територію може лише та особа, яка має законне право ним користуватись. Такі доводи можуть мати місце лише у випадку документального підтвердження наявності відповідних записів внесених до технічного паспорта даного автомобіля, доручення на управління чи розпорядження таким, заяв про дозвіл на ввезення автомобіля, наявності копій митних декларацій чи будь-яких письмових зобов`язань про вивезення тимчасово ввезеного автомобіля, тощо. У разі відсутності документальних відомостей про таке, звинувачення Позивача у вчиненому правопорушенні слід вважати таким, яке за змістом ст. 62 Конституції України ґрунтується виключно на упереджених припущеннях та повинно тлумачитись на її користь, тобто на користь позивача. Такі самі висновки за аналогічними адміністративними справами викладені у рішенні від 21.05.2019р. по справі № 572/1110/18, у рішенні від 04.06.2019р. та постанові від 13.08.2019р. по справі № 333/941/19, у рішенні від 04.04.2019р. по справі № 444/346/17, у рішенні від 05.03.2019р. по справі № 676/387/19, у рішенні від 30.01.2019р. по справі № 295/15868/18, у рішенні від 20.02.2019р. та постанові від 11.04.2019р. по справі № 166/619/17, у рішенні від 22.05.2019р. по справі № 572/1698/18, у рішенні від 15.03.2019р. по справі №444/2124/18, у рішенні від 14.01.2019р. по справі № 580/2115/18, у рішенні від 2б.06.2019р. та постанові від 24.07.2019р. по справі № 166/700/19, у рішенні під 10.05.2019р. та постанові від 06.08.2019р. по справі № 165/1645/18, у рішенні від 05.07.2018р. та постановах від 14.02.2019р. і від 12.06.2019р. по справі № 461/4268/18, у рішенні від 07.02.2019р. по справі № 334/2341/18, у рішенні від 15.03.2019р. та постанові від 20.05.2019р. по справі № 165/2938/17. Жодних оригіналів чи копій документів на ввезений автомобіль, а також тих, що посвідчують право власності чи користування ним митному органу позивач не пред`являв 24.04.2017р. працівникам митного контролю Львівської митниці ДФС, оскільки позивач не є власником транспортного засобу та особою, якій надано право користуватись, розпоряджатись вказаним транспортним засобом, а копії чи ксерокопії таких документів взагалі відсутні в матеріалах адміністративної справи, бо не існують оригінали таких документів або вони підроблені невідомою особою. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 17 жовтня 2018 року у справі №166/722/17, провадження № К/9901 /34664/18.

Відповідно до ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є в тому числі відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Диспозиція ст. 485 МК України передбачає наявність прямого умислу з відповідною метою, а саме: неправомірне ухилення від сплати митних платежів.

Все викладене у позовній заяві, свідчить про відсутність у позивача умислу щодо вчинення неправомірних дій, що не було враховане відповідачем при винесенні постанови від 23.10.2017р.

Відповідно до висновків, вкладених в ухвалі ВАСУ від 03.12.2015 року у справі № К/800/35863/15 (359/2056/15-а):

«...статтею 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, а тому зазначення ОСОБА_1 невірного коду товару в декларації не (!) може бути доказом того, що його дії були направлені на умисну несплату митних платежів у формі прямого умислу.»

Відповідно до ч.4 ст.3 МК України у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб митних органів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь митного органу, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Вважає, що знаходження позивача за кордоном України є поважною причиною пропуску шестимісячного строку для оскарження постанови № 5018/20900/17 від 23.10.2017р. та звернення до суду з даним позовом, а також неотриманням оскаржуваної постанови, якщо буде встановлено, що відповідач направляв її на адресу позивача. Просить суд поновити ОСОБА_1 строк на подання позовної заяви про визнання противоправним та скасування постанови державної фіскальної служби України в справі про порушення митних правил № 5018/20900/17 від 23.10.2017р., винесену Львівською митницею ДФС; визнати противоправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 5018/20900/17 від 23.10.2017р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу за порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, винесену Львівською митницею Державної фіскальної служби України (а.с.1-5).

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить позов задовольнити (а.с.150).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, однак про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.174).

У встановлений строк представником відповідача відзиву не подано, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Закріплений у ч.1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За правилами, встановленими ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення..

Суд встановив, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Кожна особа, як вказується у ч.1 ст.24 МК України, має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст.529 МК України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

У ч.6 ст.530 МК України зазначається, що перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно ст. 531 Митного кодексу України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є:

1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил;

2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду;

3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи;

4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду;

5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення;

6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Завданням адміністративного судочинства, як вказується у ч.1 ст.2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Виходячи з вимог ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України,у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють,чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі,у межах повноважень тау спосіб,що визначені Конституцією та законами України; 2)з використанням повноваження з метою,з якою це повноваження надано; 3)обґрунтовано,тобто з урахуванням усіх обставин,що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8)пропорційно,зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав,свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначену норму суд під час розгляду справи щодо оскаржень рішень, дій чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинен перевірити їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовуються Митним кодексом України.

Згідно із ч.1 ст.90 Митного кодексу України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом (частина 1статті 381 МК України).

Відповідно до ч. 1 та ч.4 ст.102 МК України, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем митного органу призначення. Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб).

Згідно ч.3 ст.470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 1 ст.458 Митного кодексу України визначає, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил згідно з пунктом 1 частини 1статті 491 МК Україниє підставою для порушення справи про порушення митних правил.

Про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (частина 1статті 494 МК України).

Згідно ч.1 ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:

1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;

2) поясненнями свідків;

3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;

4) висновком експерта;

5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Як вбачається із матеріалів справи, спірна постанова про порушення митних правил була винесена лише на підставі відомостей взятих з баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України, а саме щодо ввезення 26.09.2017 року ОСОБА_1 автомобіля марки AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN № НОМЕР_5 на митну територію України в режимі «транзит» та відсутності інформації про вивезення ним за межі митної території України вищевказаного автомобіля станом на 26.09.2017року.

Інші докази, передбачені ст.495 МК України, на основі яких встановлено вину позивача у вчиненні інкримінованого йому порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України, відсутні.

Правилами митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби від 17.11.2005 № 1118 (далі Правила № 1118) встановлено порядок митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України.

Згідно з пунктом 3 розділу 1 Правил № 1118 транспортний засіб для здійснення митного контролю та митного оформлення може бути пред`явлений митному органу як власником, так і вповноваженою особою.

Відповідно до п. 7 розділу І Правил № 1118, власник ТЗ (транспортного засобу) або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, пред`являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії, зокрема, таких документів: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо.

У абзаці 4 п. 9 цих Правил зазначено, що не підлягає пропуску через митний кордон України ТЗ, увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Підпунктом 3.1. п. 3 розділу IV Правил № 1118 передбачено, що у разі ввезення громадянином-нерезидентом з метою транзиту на митну територію України ТЗ, зареєстрованого у відповідному реєстраційному органі іноземної держави, або ввезення з цією самою метою громадянином-резидентом ТЗ, зареєстрованого постійно в цьому органі та який йому належить, що підтверджується відповідним документом про право власності на такий транспортний засіб та реєстраційним документом, декларування такого ТЗ здійснюється в усній формі

Відтак системний аналіз зазначених вище норм дає підстави вважати, що усне декларування ТЗ здійснюється лише у разі ввезення громадянином-нерезидентом з метою транзиту на митну територію України ТЗ, зареєстрованого у відповідному реєстраційному органі іноземної держави, або ввезення з цією самою метою громадянином-резидентом належного йому ТЗ, зареєстрованого постійно в цьому органі. В усіх інших випадках митне декларування ТЗ здійснюється у письмовій формі з поданням митному органу оригіналів згаданих вище документів для огляду та їх копій, які після митного оформлення залишаються в справах митного органу.

Проте, зазначені норми Правил № 1118 залишились поза увагою відповідача, та відповідач жодних документів щодо наявності у позивача права власності або користування (у тому числі з правом розпорядження) на спірний транспортний засіб та уповноваження інших осіб на пред`явлення автомобіля для здійснення митного контролю і митного оформлення не надав.

Крім цього, п. 7 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 451визначено, що митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів у пунктах пропуску здійснюється, зокрема, шляхом перевірки документів та відомостей, які відповідно до законодавства надаються митним органам під час переміщення автомобільних транспортних засобів і товарів через митний кордон України.

Таким чином, виходячи з аналізу вищенаведених норм законодавства слід зробити висновок, що при ввезенні громадянами на митну територію України транспортних засобів в режимі транзит, такий громадянин зобов`язаний надати, а працівник митному органу зобов`язаний вимагати надання оригіналів та ксерокопії документів, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних документів на транспортний засіб.

Статтею 72 КАС визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 2ст. 74 КАС обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1ст. 76 КАС).

Отже, належними та достатніми доказами в підтвердження факту ввезення позивачем згаданого вище транспортного засобу в режимі транзит на митну територію України за умови, що позивач заперечує цей факт, є документи, які повинні були подаватися при переміщенні ТЗ через митний кордон України та копії яких повинні були залишатися в справах митного органу.

Однак, як слідує з матеріалів справи відповідачем таких документів на підтвердження факту ввезення позивачем спірного автомобіля суду не представлено.

Відповідно до ч. 1ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2ст.77 КАС Українив адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи, відповідачем жодних документів щодо наявності у позивача права власності або користування (у тому числі з правом розпорядження) на спірний транспортний засіб та уповноваження ним будь-яких осіб на пред`явлення автомобіля для здійснення митного контролю і митного оформлення суду не надано.

В свою чергу, позивач заперечує факт ввезення ним вказаного вище транспортного засобу на митну територію України. У своїх поясненнях позивач стверджує, що вищевказаний автомобіль не ввозився ним на територію України і він не має до вказаного транспортного засобу жодного відношення, у даному автомобілі він перебував виключно як пасажир, всі документи при митному оформленні подавав водій даного автомобіля, з яким жодних домовленостей про те, що автомобіль буде оформлено на нього не було.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ч.2 ст.495 МК України посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Враховуючи наведені положення закону, суд вважає, що заступник начальника Львівської митниці ДФС Скоромний Я.І. при розгляді справи про порушення митних правил №5018/20900/17 зобов`язаний був, на підставі доказів передбачених ст.495 МК України, належними чином з`ясувати усі обставини справи, зокрема, з`ясувати факт ввезення саме позивачем вищевказаного транспортного засобу на територію України та відповідно до встановлених фактів дати правильну юридичну оцінку діям позивача. Однак, вказаних обставин у порушення вимог ст.489 МК України посадовою особою Львівської митниці не враховано, тобто оскаржувана постанова винесена без урахування усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд наголошує, що у розглядуваній справі жодних доказів того, що позивач є власником чи має право користування спірним транспортним засобом у процесі розгляду справи про порушення митних правил чи справи в суді не встановлено.

Дані обставини в сукупності дають підстави вважати, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не виконано обов`язку, передбаченого ч.2ст.77 КАС України, зокрема, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності у справах про їх протиправність.

Таким чином, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3ст.470 МК України відповідачем не доведено.

За таких обставин, оскільки матеріали справи не містять достатніх належних і допустимих доказів того, що саме позивач здійснив ввезення на митну територію України вказаного вище транспортного засобу, суд приходить до висновку про протиправність накладення на нього адміністративного стягнення за порушення митних правил.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17.10.2018 по справі №166/722/17, в якій суд касаційної інстанції вказав, що судами попередніх інстанції у процесі розгляду справи не було встановлено жодних документів, які б підтверджували наявність у позивача права власності чи права користування спірним транспортним засобом, а відповідно до ч. 5ст. 242 КАС України суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що протиправність дій позивача та наявність в його діях складу порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, відповідачем не доведені, оскаржувана постанова винесена без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а відтак прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є передчасним та необґрунтованим, а тому позовні вимоги слід задовольнити, оскаржувану постанову необхідно скасувати.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 72-77, 241, 243, 244, 245, 246, 250, 271, 286 КАС України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати противоправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 5018/20900/17 від 23.10.2017р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу за порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, винесену Львівською митницею Державної фіскальної служби України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Радехівський районний суд Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлене в нарадчій кімнаті 9 липня 2020 року.