Справа № 338/427/20
Суддя: Круль І. В.
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/427/20

06 липня 2020 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої-судді Круль І.В.

за участю секретаря с/з Дроздюк І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани справу в порядку адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - поліцейський СРПІІ Богородчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківської області Грицак Любомир Іванович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 325510 від 22 лютого 2020 року.

За клопотанням представника відповідача ухвалою суду від 13 травня 2019 року залучено до участі в справі як третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - поліцейського СРПП Богородчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Грицака Любомира Івановича.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що даною постановою на неї накладено штраф у розмірі 425 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що 22 лютого 2020 року приблизно о 00 год 30 хв на вул. Січових Стрільців в с. Жураки Богородчанського району Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді з другорядної дороги на головну не надала перевагу службовому автомобілю, який рухався по головній дорозі, чим порушила п.16.11 ПДР та не ввімкнула аварійно-світлову сигналізацію після зупинки автомобіля, чим порушила п.9.9б ПДР. Її заперечення щодо порушення ПДР та прохання надати докази, які підтверджують допущені нею порушення поліцейські не взяли до уваги, а винесли відносно неї постанову за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. Вважає, що оскаржувана постанова є безпідставною і незаконною, тому просить її скасувати та закрити провадження щодо неї.

Позивач в судовому засіданні 22 червня 2020 року заявлений позов підтримала та просила його задоволити. 06 липня 2020 року в судове не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області в судові засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. У відзиві на позовну заяву просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору - поліцейський СРПІІ Богородчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківської області Грицак Л.І. судовому засіданні 22 червня 2020 року заявлений позов не визнав, просив в задоволенні позову відмовити. 06 липня 2020 року в судове не з`явився.

Вислухавши позивача, третю особу та свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП застосування уповноваженим на те органом і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетентності, у точній відповідності з законом.

Згідно п.1 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 325510 від 22 лютого 2020 року, яка винесена інспектором Богородчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківської області Грицаком Любомиром Івановичем на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 425 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що 22 лютого 2020 року приблизно о 00 год 30 хв, керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 , в с. Жураки на вул. Січових Стрільців Богородчанського району Івано-Франківської області, при виїзді з другорядної дороги на головну не надала перевагу службовому автомобілю, який рухався по головній дорозі, чим порушила п.16.11 ПДР та не увімкнула аварійно-світлову сигналізацію під час зупинки автомобіля поліцейським, чим порушила п.9.9б ПДР.

Відповідно до пунктів 1.3., 1.9. Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою КМ України від 10.10.2001 р. №1306 (із змінами і доповненнями), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В статті 258 КУпАП вказано, що протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р., у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно п.10 розділу ІІІ вказаної Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Статтею 254 КУпАП визначено, що така фіксація відбувається шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, у якому відповідно до ст.256 КУпАП, крім іншого, зазначається місце час і суть адміністративного порушення, виявленого уповноваженою особою, прізвища адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Такі ж вимоги містяться у відомчому нормативному акті - в Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015р. (остання не поширюється на правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, однак враховується судом в системному аналізі з іншими актами законодавства).

Зокрема, згідно п.3 розділу ІІ цієї Інструкції якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ст.256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що поліцейський СРПІІ Богородчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківської області Грицак Л.І. прийшов до переконання, що 22 лютого 2020 року приблизно о 00 год 30 хв на вул. Січових Стрільців в с. Жураки Богородчанського району Івано-Франківської області водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді з другорядної дороги на головну не надала перевагу службовому автомобілю, який рухався по головній дорозі, чим порушила п.16.11 ПДР та не ввімкнула аварійно-світлову сигналізацію після зупинки автомобіля поліцейським, чим порушила п.9.9б ПДР.

Посилання на докази, які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, винесена постанова не містить.

Протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався попри те, що позивач заперечувала свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідачем не подано суду будь-яких доказів, в тому числі фото- чи відеоматеріалів з фіксацією події та місця порушення чи інші технічні дані щодо події, яка мала місце 22 лютого 2020 року приблизно о 00 год 30 хв на вул. Січових Стрільців в с. Жураки Богородчанського району. Івано-Франківської області, де ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді з другорядної дороги на головну не надала перевагу службовому автомобілю, який рухався по головній дорозі, чим порушила п.16.11 ПДР та не ввімкнула аварійно-світлову сигналізацію після зупинки автомобіля поліцейським, чим порушила п.9.9б ПДР, якими керувався працівник поліції при вирішенні питання про притягнення водія до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст.122 КУпАП.

Суд вважає, що відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки складену інспектором поліції постанову за наведених обставин не можна вважати належним і допустимим доказом по справі.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову про накладення адміністративного стягнення.

Згідно ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Статтею 217 КУпАП передбачено, що посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків. Перелік посадових осіб, які від імені органів, згаданих у пунктах 2, 5 статті 213 цього Кодексу, розглядають справи про адміністративні правопорушення, встановлюється законами України.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи внутрішніх справ (Національна поліція) розглядають, зокрема, справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, зокрема, за ч. 2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року.

Жодних доказів, які б спростовували позицію позивача та підтверджували, що вона допустила порушення Правил дорожнього руху України суду не представлено. Крім того, в судовому засіданні 22 червня 2020 року свідок ОСОБА_2 ствердив, що 22 лютого 2020 року приблизно о 00 год 30 хв на вул. Січових Стрільців в с. Жураки Богородчанського району Івано-Франківської області, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді з другорядної дороги на головну надала перевагу службовому автомобілю, який рухався по головній дорозі, а він сам ввімкнув аварійно-світлову сигналізацію після зупинки автомобіля, про що зафіксували на телефон.

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний, відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України, наділений повноваженнями скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки не доведено та не підтверджується належними доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, це виключає притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, винесена постанова є незаконною, а тому її слід скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 9, 122, 247, 283, 287, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 243-246, 286 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - поліцейський СРПП Богородчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківської області Грицак Любомир Іванович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 325510 від 22 лютого 2020 року, винесену поліцейським СРПІІ Богородчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківської області Грицаком Любомиром Івановичем у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП щодо ОСОБА_1 і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуюча І.В. Круль