Справа № 500/1099/20
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2020-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1099/20

03 липня 2020 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Баб`юка П.М.

за участю:

секретаря судового засідання Косюк О.П.

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області , про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС у Тернопільській області (далі, також, - відповідач), в якому позивач просить зобов`язати Головне управління Державної податкової служби в Тернопільській області вчинити дії щодо повернення йому на його рахунок №UA5342600, відкритий у АТ "Укрсиббанк", сплачені суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в загальній сумі 43460,41 грн з одночасною сплатою нарахованої на цю суму пені, що визначається виходячи із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки НБУ; стягнути з відповідача на його користь суму судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що перебуває на обліку в податковому органі як фізична особа-підприємець та є платником єдиного соціального внеску. Протягом 2018 - 2020 років позивач, будучи фізичною особою - підприємцем (основний вид діяльності - діяльність у сфері права) , сплатив єдиний внесок в загальній сумі 44 679,08 грн. за весь період своєї підприємницької діяльності. В той же час у зазначений період ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ТОВ «АВАКС ПРОФ» на посаді юрисконсульта, а, тому, відповідні внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування сплачені підприємством. Вважаючи, що сплата позивачем єдиного внеску як підприємцем одночасно зі сплатою єдиного внеску роботодавцем ТОВ "АВАКС ПРОФ" спричиняє подвійну його сплату, що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску, позивач звернувся до Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області із заявою про повернення помилково сплачених сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. У відповідь на подану заяву відповідач листом відмовив у поверненні позивачу помилково сплачених сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Позивач не погодився із такою відмовою, адже на його думку, ним безпідставно сплачено кошти в розмірі 43460,41 грн, а тому, кошти підлягають поверненню.

Ухвалою суду від 14.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання.

18 червня 2020 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (аркуші справи 57-58), в якому він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування зазначає, що відповідно до інформації, яка міститься в розділі "Реєстраційні дані" інформаційної системи "Податковий блок. Облік платників податків" позивач зареєстрований як фізична особа - підприємець та взятий на облік Тернопільською ДПІ. Згідно з інформаційними базами даних позивачем подано звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2013-2019 роки. Представник відповідача звертає увагу, що суми самостійного визначення бази нарахування ЄСВ фізичними особами - підприємцями підлягають сплаті на загальних підставах та не підлягають скасуванню. Відтак, свої дії відповідач вважає правомірними, а тому просить відмовити у позові.

Від позивача на адресу суду 01.07.2020 надійшла заява (аркуші справи 68-69), в якій він просить суд вийти за межі позовних вимог обравши належний спосіб захисту порушеного права: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної податкової служби в Тернопільській області, яка полягає відмові повернути йому помилково сплачені суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та суму пені; стягнути в його користь помилково сплачені суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в загальній сумі 43460,41 грн з відповідного рахунку Головного управління Державної податкової служби в Тернопільській області на рахунок позивача; зобов`язати відповідача нарахувати та сплатити позивачу пеню, що визначається, виходячи з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обґрунтування, викладені в позовній заяві та заяві про вихід за межі позовних вимог. Зокрема, зазначив, що 21.03.2013 зареєстрований як фізична особа - підприємець, підтвердив, що в період з 2013 по 2019 роки здійснював підприємницьку діяльність. За час здійснення підприємницької діяльності регулярно подавав звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску в Головне управління ДПС в Тернопільській області. Однак вважає, що сплата позивачем єдиного внеску як підприємцем одночасно зі сплатою єдиного внеску його роботодавцем ТОВ "АВАКС ПРОФ" спричиняє подвійну його сплату.

Від представника відповідача на адресу суду 03.07.2020 надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження без його участі (аркуш справи 79) .

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ФОП ОСОБА_1 21.01.2013 зареєстрований як фізична особа-підприємець та взятий 22.01.2013 на податковий облік за №2, КВЕД: 69.10 "Діяльність у сфері права" (виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, аркуш справи 9). Позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування (ІІІ група єдиного податку).

Як вбачається із квитанцій та платіжних доручень, які містяться в матеріалах справи, позивач протягом 2018 - 2020 років сплатив єдиний внесок в загальній сумі 44 679,08 грн. (аркуші справи 10-18).

Також суми сплати єдиного внеску підтверджується Індивідуальними відомостями про застраховану особу із Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, сформованими 05.05.2020 (аркуш справи 19).

Водночас, відповідно до наказу №120 від 16.12.2013 та трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 у зазначений період позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ «АВАКС ПРОФ» (код ЄДРПОУ - 37306789) на посаді юрисконсульта (аркуші справи 20-21).

Також в процесі розгляду справи, зокрема і з пояснень позивача, встановлено, що ОСОБА_1 одночасно здійснював господарську діяльність як фізична особа-підприємець, та як найманий працівник у ТОВ «АВАКС ПРОФ». При цьому, як вбачається з наказу №120 від 16.12.2013 "Про прийняття на роботу" (аркуш справи №20), у ТОВ «АВАКС ПРОФ» позивач працює як фізична особа - найманий працівник, а не згідно цивільно-правового договору, укладеного з ним як з фізичною особою - підприємцем.

5 березня 2020 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області із заявою про повернення помилково сплачених сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (аркуш справи 6). Зазначена заява мотивована тим, що сплачена позивачем сума єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування вважається помилково сплаченою, оскільки в період сплати ним, як фізичною особою - підприємцем, сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ «АВАКС ПРОФ», а, відповідно, внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в цей період за нього здійснені роботодавцем.

У відповідь на подану заяву Головним управлінням Державної податкової служби у Тернопільській області надано позивачу лист від 03.04.2020 №2142/19-00-54-04 (аркуші справи 7-8), яким відмовлено позивачу у поверненні сплачених ним сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

08.05.2020 позивач повторно звернувся із заявою про повернення помилково, на його думку, сплачених сум єдиного внеску, як фізичною особою-підприємцем. (аркуші справи 64-65)

27.05.2020 Головним управлінням Державної податкової служби у Тернопільській області позивачу повторно відмовлено у поверненні сплачених ним сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. (аркуші справи 66-67)

Позивач вважає, що відповідачем безпідставно відмовлено йому в поверненні помилково сплачених сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у зв`язку з чим, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, та встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, далі по тексту - Закон №2464-VI).

Порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (частина 4 статті 8 Закону №2464-VI ).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 1 Закону №2464-VI, застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI, встановлено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці, - в даному випадку ТОВ «АВАКС ПРОФ» як роботодавець позивача - найманого працівника.

Також, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, - в даному випадку позивач, як фізична особа-підприємець (далі - ФОП). При цьому, позивач в судовому засіданні підтвердив здійснення ним господарської діяльності з 2013 по 2019 рр. як ФОП.

Також, слід зазначити, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI не є платниками єдиного внеску роботодавці за цивільно-правовими договорами, укладеними з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Тобто, якщо позивач не був би найманим працівником ТОВ «АВАКС ПРОФ», а надавав би юридичні послуги даному товариству як фізична особа-підприємець згідно цивільно-правового договору, тоді, ТОВ «АВАКС ПРОФ» не вважався б платниками єдиного внеску, а ОСОБА_1 сплачував би єдиний внесок лише як фізична особа-підприємець за результатами господарської діяльності.

Однак, як встановлено в процесі розгляду справи, позивачем крім роботи по трудовому договору провадилась господарська діяльність як фізичною особою-підприємцем, що не пов`язана з роботою юрисконсультом у ТОВ «АВАКС ПРОФ». Саме щодо цієї господарської діяльності позивач вважається платником єдиного внеску, визначеним пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI, як фізична особа-підприємець.

Також, частиною 4 статті 4 Закону №2464-VI визначено, що особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Однак, позивач не відноситься до осіб які отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини 2 статті 6 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

За нормами пункту 3 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Із системного аналізу викладених норм суд приходить до висновку, що необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є здійснення такою особою, зокрема, підприємницької діяльності, як фізична особа - підприємець та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування єдиного соціального внеску. Тобто саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір єдиного соціального внеску не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, платник єдиного внеску - фізична особа - підприємець, яка обрала спрощену систему оподаткування, перебуваючи на обліку у контролюючому органі, зобов`язаний визначити базу нарахування єдиного внеску та сплатити суму внеску у розмірі не менше мінімального страхового внеску незалежно від отриманого доходу.

Такий обов`язок не залежить від сплати роботодавцем єдиного внеску за позивача, як за найманого працівника.

Провадження господарської діяльності фізичною особою-підприємцем та одночасне виконання цією фізичною особою роботи як найманий працівник не є взаємовиключними обставинами щодо нарахування та сплати єдиного соціального внеску, якщо такі роботи не виконуються ним як фізичною особою-підприємцем на підставі цивільно-правових договорів. Згідно долученого позивачем до позову наказу №120 від 16.12.2013 "Про прийняття на роботу" (аркуш справи №20) ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з ТОВ «АВАКС ПРОФ» як найманий працівник згідно трудового договору від 16.12.2013.

Таким чином, згідно вимог частини 1 статті 4 Закону №2464-VI ТОВ «АВАКС ПРОФ» є платником єдиного внеску як роботодавець ОСОБА_1 - найманого працівника, а фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є платником єдиного внеску з господарської діяльності, не пов`язаної з виконанням обов`язків найманого працівника по трудовому договору.

Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затверджено наказом Міністерства фінансів України 14 квітня 2015 року №435 (в новій редакції наказ Міністерства фінансів України від 15 травня 2018 року №511, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 червня 2018 року за №692/32144).

У відповідності до пункту 2 розділу III Порядку, фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік.

Як випливає з матеріалів справи, позивачем за період з 2013 по 2019 роки подано звіти в Головне управління ДПС в Тернопільській області про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (аркуші справи 82-96).

Позивач не належить до жодної із категорій осіб, які за законом підлягають звільненню від сплати єдиного внеску чи мають пільги.

Отже, сплачений самостійно ФОП ОСОБА_1 єдиний соціальний внесок за період здійснення ним підприємницької діяльності у загальному розмірі 43460,41 грн. не можна вважати помилково сплаченим, у зв`язку з чим, він не підлягає поверненню.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, та з урахуванням того, що позивачем не доведено порушення його прав та інтересів, а відповідачем доводи позивача спростовано в повній мірі, суд доходить висновку, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про зобов`язання повернути помилково сплачену суму єдиного внеску, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 липня 2020 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 : місце проживання АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач: - Головне управління ДПС у Тернопільській області: місцезнаходження вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, 46003 ;

Головуючий суддя Баб`юк П.М.