Справа № 360/1555/20
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

08 липня 2020 року СєвєродонецькСправа № 360/1555/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши у письмовому провадженні клопотання адвоката Алексєєва Олексія Ігоровича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом адвоката Алексєєва Олексія Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом адвоката Алексєєва Олексія Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Представником позивача 06 липня 2020 року подано клопотання про ухвалення додаткового рішення у вказаній справі, в якому представник позивача просить:

1) поновити строк звернення до суду із заявою та приєднати докази витрат на оплату правової допомоги адвоката до матеріалів справи;

2) ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з Управління Державної міграційної служби в Луганській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Розглянувши зазначене клопотання, суд виходить з такого.

Частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до положень пункту 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин першої, сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частинами першою, третьою та п`ятою статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею витрат, суд за заявою такої особи, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною третьою статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З системного аналізу вищевикладених положень можна дійти висновку, що Кодексом адміністративного судочинства України визначений граничний строк подання доказів, на підставі яких суд встановлює розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити, а також наслідки їх неподання у визначений цією статтею строк.

Так, за загальним правилом відповідні докази мають бути подані до закінчення судових дебатів у справі. У разі наявності поважних причин, що унеможливлюють подання цих доказів до закінчення судових дебатів, вони подаються протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, наслідок у виді залишення заяви про розподіл судових витрат без розгляду передбачений, як за неподання до судових дебатів заяви про надання доказів після ухвалення рішення по суті позовних вимог, так і у разі ненадання відповідних доказів у визначений частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України строк.

Особливістю даної справи є її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) з особливостями, встановленими статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, у відповідності до частини першої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (частина друга статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною третьою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться (частина восьма статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України).

Зважаючи на вищевказані особливості розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає, що у такій справі строк подання доказів понесених стороною судових витрат або заяви про подання цих доказів після ухвалення рішення суду обмежується тридцятьма днями з дня відкриття провадження у справі.

З матеріалів адміністративної справи слідує, що ухвалою від 21 квітня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. спр. 52-53).

У позовній заяві представник позивача зазначив, що позивачем понесені такі судові витрати: по сплаті судового збору 840,80 грн, витрати на професійну правничу допомогу орієнтовно 10000,00 грн, які, керуючись положеннями статей 132, 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд має стягнути з відповідача на користь позивача за результатами розгляду справи. Представник позивача зазначив, що всі необхідні документи для стягнення витрат на професійну правничу допомогу будуть надані до моменту ухвалення судового рішення (арк. спр. 8-9).

Після отримання ухвали про відкриття провадження у справі представник позивача був обізнаний, що розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, про що ним також зазначається у клопотанні про ухвалення додаткового рішення (арк. спр. 125 зв.).

Таким чином, представник позивача мав подати докази понесених позивачем витрат на правничу допомогу чи заяву із зазначенням причин неможливості подання таких доказів та намір їх подати після ухвалення рішення суду у строк до 21 травня 2020 року включно.

Проте, представник позивача своїм правом не скористався, у зв`язку з чим судом відповідно до положень статей 244 та 246 Кодексу адміністративного судочинства України під час ухвалення рішення суду вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами, про що вказано у резолютивній частині рішення.

Так, рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19 червня 2020 року позов адвоката Алексєєва Олексія Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Управління Державної міграційної служби в Луганській області від 17 березня 2020 року № 3013 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання громадянину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зобов`язано Управління Державної міграційної служби в Луганській області прийняти рішення про обмін посвідки на тимчасове проживання громадянину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди, зобов`язання Управління Державної міграційної служби в Луганській області видати посвідку на тимчасове місце проживання відмовлено; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби в Луганській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2312,20 грн, у вимозі про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу правову допомогу в сумі 10000,00 грн відмовлено (арк. спр. 155-120).

Кодексом адміністративного судочинства України суду не надано повноважень повторно вирішувати питання щодо розподілу судових витрат кожного разу після надання до матеріалів справи додаткових доказів на їх підтвердження.

Зазначений представником позивача у позовній заяві орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн, без подання доказів на підтвердження вказаних витрат (договір, опис робіт), не може розглядатись як заява про намір подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення в розумінні частини сьомої статті 139 КАС України.

Зважаючи, що представником позивача у визначений Кодексом адміністративного судочинства строк до матеріалів справи не подано заяви про намір подати докази понесених позивачем витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду із зазначенням поважних причин їх неподання до ухвалення рішення по справі, суд залишає без розгляду клопотання про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись частиною сьомою статті 139, статтями 143, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката Алексєєва Олексія Ігоровича про ухвалення додаткового рішення у справі залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова