Справа № 440/3363/19
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 р. Справа № 440/3363/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Гіглава О.В., м. Полтава) від 23.10.2019 року по справі № 440/3363/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Кабінету Міністрів України, Пенсійного фонду України

про визнання незаконними дій та бездіяльності, стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Кабінету Міністрів України, Пенсійного фонду України, в якому просив: визнати незаконними сумісні (солідарні) дії і одночасно сумісну бездіяльність КМУ, ПФУ та його територіального органу у зв`язку з їх пасивною поведінкою, відносно реалізації своїх повноважень щодо контролю відповідних органів виконавчої влади для забезпечення соціальних гарантій особам, звільненим з військової служби, з забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування пенсій та виплат пенсій, з дати виникнення права на їх перерахунок 01.01.2018 через порушення законних інтересів ОСОБА_1 стосовно виплати пенсії з урахуванням 100% суми підвищення пенсії розміром 5656,29 грн, відповідно до чинної норми прямої дії частини 3 статті 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на підставі чинного документу перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 в частині підсумок пенсії (з надбавками): 8951,25 грн та з урахуванням вимог частини 2 статті 19, частини 5 статті 17 Конституції України, правових висновків рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права власності, які захищають право військових пенсіонерів від незаконних дій та одночасно бездіяльності органів влади, що призвели до завдання з 01.01.2018 по 05.03.2019, під час дії чинних пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та відповідних рішень, прийнятих ПФУ і його територіальним органом в Полтавській області, матеріальної шкоди, що підтверджується висновками рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18, яке вступило в законну силу з 05.03.2019; стягнути на користь ОСОБА_1 грошові кошти за незаконні дії та бездіяльність з ГУПФУ в Полтавській області, як пенсійного органу, який безпосередньо відповідає за щомісячні виплати пенсії ОСОБА_1 , загальним розміром 36765,94 грн для забезпечення відшкодування шкоди, яка виникла через неповну виплату пенсії з 01.01.2018 по 01.03.2019 щомісяця в 2018 році розміром 5656,29 грн - 2828,15 грн = 2828,15 грн - в січні, лютому, березні, квітні, травні, червні, липні, серпні, вересні, жовтні, листопаді та грудні 2018 року, всього 33937,80 грн (5656,29 грн - 2828,15 грн х 12) та неповну виплату пенсії щомісяця в 2019 році розміром 5656,29 грн - 4242,22 грн = 1414,07 грн - в січні, лютому 2019 року, всього 2828,14 грн (5656,29 грн - 4242,22 грн х 2), а всього з 01.01.2018 по 01.03.2019 36765,94 грн (33937,80 грн + 2828,14 грн) на підставі доказів - розрахунку ГУПФУ в Полтавській області щодо щомісячних виплат по підвищенню пенсії з 01.01.2018 по 31.12.2018 розміром 2828,15 грн та з 01.01.2019 по 31.12.2019 розміром 1414,07 грн, наданого в чинному документі перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 та з урахуванням щомісячних виплат, що мали місце в 2018, 2019 роках та засвідчені в довідках пенсійного органу від 19.08.2019 № 270, № 271, з урахуванням пояснень, наданих в позовній заяві, стосовно невиплаченого боргу, розміром 3753,80 грн, по доплаті пенсії ОСОБА_1 пенсійним органом в 2018 році відповідно до чинного рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.08.2018 у справі № 1640/2295/18.

В обґрунтування позову зазначив, що у зв`язку з поетапною виплатою Головним управлінням підвищення пенсії за вислугу років у період з 01.01.2018 по 01.03.2019 позивачу завдано матеріальну шкоду у вигляді недоплаченої пенсії за вислугу років у сумі 36765,94 грн. Вказує, що відповідачами фактично порушуються його права на отримання визначених законодавством пенсійних виплат у повному обсязі у зв`язку з невиконанням ними своїх обов`язків щодо забезпечення гарантованих державою прав військових пенсіонерів, встановлених спеціальним Законом, під час визначення порядку та розмірів виплати пенсії останнім, що, як наслідок, зумовило нанесення позивачу шкоди у вигляді недоплаченої пенсії. Отже, має місце тривала пасивна поведінка відповідачів щодо реалізації їх повноважень, функціональних обов`язків, починаючи від Уряду, як колегіального органу, що відповідає за забезпечення та контроль реалізації норм соціальних і правових гарантій військовослужбовцям, і закінчуючи Головним управлінням, як безпосереднім виконавчим пенсійним органом, який зобов`язаний своєчасно забезпечувати фінансування пенсій та доплат до пенсій пенсіонерам, в тому числі й військовим пенсіонерам.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не проведення позивачу доплати пенсії за вислугу років за період з 01 січня 2018 року по 01 березня 2019 року в загальній сумі 36765,82 грн.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь позивача грошові кошти у вигляді недоплаченої пенсії за вислугу років за період з 01 січня 2018 року по 01 березня 2019 року на загальну суму 36765,82 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області при перерахунку пенсії жодним чином не порушило права позивача на пенсійне забезпечення щодо визначення та обчислення розміру пенсії, оскільки керувалось виключно положеннями діючого законодавства. Також зазначив, що вимоги позивача про стягнення коштів є передчасними, оскільки не вирішено питання про право позивача на перерахунок пенсії.

Позивач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Кабінет Міністрів України надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2019 року відкрито апеляційне провадження та розгляд справи призначено у відкритому судовому засіданні.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України. (далі КАС України), суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до протокольної ухвали від 19.05.2020 року, у зв`язку з неприбуттям учасників справи у судове засідання, колегія суддів ухвалила апеляційний розгляд справи продовжити в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, що позивач з 05.11.1999 отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та перебуває на обліку в ГУПФУ в Полтавській області. Пенсія позивачу первинно призначена в розмірі 77% місячного грошового забезпечення.

У березні 2018 року Полтавський ОВК на підставі постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" оформив та подав до ГУПФУ в Полтавській області довідку (вх. №1а від 27.03.2018) про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку його пенсії.

10.04.2018 позивачу проведено перерахунок пенсії на підставі довідки Полтавського ОВК з 01.01.2018 у розмірі 70% грошового забезпечення замість раніше призначених 77%.

Не погодившись із таким перерахунком ОСОБА_1 оскаржив його в судовому порядку до Полтавського окружного адміністративного суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.08.2018 у справі №1640/2295/18 позов ОСОБА_1 до ГУПФУ в Полтавській області про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправними дії ГУПФУ в Полтавській області щодо здійснення перерахунку призначеної пенсії ОСОБА_1 з урахуванням 70% грошового забезпечення. Зобов`язано ГУПФУ в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Полтавського ОВК з урахуванням 77% грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2018 з урахуванням проведених виплат. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 352,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФУ в Полтавській області.

Вказане рішення набрало законної сили 08.10.2018 р.

На виконання судового рішення пенсійним органом з урахуванням приписів постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 проведено перерахунок пенсії позивачу з 01.01.2018. Перерахована пенсія ОСОБА_1 з 01.01.2018 склала 8951,25 грн. При цьому, до виплати з 01.01.2018 останньому визначено суму пенсії 6123,11 грн., з яких 3294,96 грн. - попередня сума пенсії та 2828,15 грн. - 50% від суми підвищення до пенсії (5656,29 грн. х 50%).

У жовтні 2018 року пенсійним органом проведено перерахунок пенсії позивачу з 01.10.2018. Аналогічно як і у випадку з перерахунком пенсії позивача з 01.01.2018, перерахована пенсія ОСОБА_1 з 08.10.2018 склала 8951,25 грн. При цьому, до виплати з 08.10.2018 останньому визначено суму пенсії 6123,11 грн, з яких 3294,96 грн - попередня сума пенсії та 2828,15 грн - 50% від суми підвищення до пенсії (5656,29 грн грн х 50%).

Відтак, в результаті вказаних перерахунків підвищення до пенсії позивача склало 5656,29 грн, з яких підлягало виплаті: з 01.01.2018 по 31.12.2018 щомісячно 50% від підвищення 2828,15 грн; з 01.01.2019 по 31.12.2019 щомісячно 75% від підвищення 4242,22 грн; з 01.01.2020 100% щомісячно від підвищення 5656,29 грн.

02.08.2019 позивач звернувся до ГУПФУ в Полтавській області із заявою про виплату пенсії з 01.01.2018 в повному обсязі без обмеження її відсотками згідно постанови КМУ від 21.02.2018 № 103.

Листом від 06.08.2019 № 4092/Г-03 ГУПФУ в Полтавській області повідомило позивача, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18 будь яких зобов`язань щодо вчинення дій стосовно перерахунку пенсій на управління Пенсійного фонду України не покладено. Головне управління не може порушувати передбачений постановою КМУ від 13.02.2008 № 45 механізм перерахунку пенсій та не має повноважень самостійно визначати складові та розмір грошового забезпечення осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, а тому питання перерахунку пенсій у зв`язку із скасуванням пунктів 1, 2 постанови № 103 перебуває поза компетенцією Головного управління. В зв`язку з цим, підстави для перегляду розміру пенсії ОСОБА_1 відсутні.

Не погоджуючись із вказаними діями відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом. Вказує, що у зв`язку з невиплатою йому пенсійним органом пенсії з 01.01.2018 по 01.03.2019 в повному обсязі без обмеження її відсотками згідно постанови КМУ №103, останній у вказаному періоді недоотримав пенсійних виплат на загальну суму 36765,94 грн, що завдає йому матеріальної шкоди. При цьому, на думку позивача, нездійснення йому доплати пенсії на вказану суму зумовлене незаконними сумісними (солідарними) діями і одночасно сумісною бездіяльністю КМУ, ПФУ та ГУПФУ в Полтавській області у зв`язку з їх пасивною поведінкою, відносно реалізації своїх повноважень щодо контролю відповідних органів виконавчої влади для забезпечення соціальних гарантій особам, звільненим з військової служби, з забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування пенсій та виплат пенсій, з дати виникнення права на їх перерахунок 01.01.2018.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ГУПФУ в Полтавській області безпідставно здійснив нарахування підвищення до пенсії, перерахованої з 01.01.2018, з урахуванням лише 50% підвищення до пенсії, та продовжив виплату пенсії щомісячно до 31.12.2018 з урахуванням 50% від підвищення, а з 01.01.2019 - 75% від підвищення. Вказане фактично призвело до того, що у період з 01.01.2018 по 01.03.2019 позивач недоотримав підвищення до пенсії за вислугу років на загальну суму 36765,82 грн (5656,29 грн /100% підвищення/ - 2828,15 грн /50% підвищення/ х 12 місяців 2018 року = 33937,68 грн; 5656,29 грн /100% підвищення/ - 4242,22 грн /75% підвищення х 2 місяці 2019 року /січень, лютий 2019 року/ = 2828,14 грн; 33937,68 грн + 2828,14 грн = 36765, 82 грн) та завдало позивачу майнової шкоди. При цьому, оскільки недоплата пенсії виникла саме з вини ГУПФУ в Полтавській області, суд дійшов висновку про наявність протиправної бездіяльності ГУПФУ в Полтавській області щодо не проведення ОСОБА_1 доплати пенсії за вислугу років за період з 01.01.2018 по 01.03.2019 у загальній сумі 36765,82 грн. Крім того, оскільки шкода у сумі 36765, 82 грн фактично є недоплаченою з вини пенсійного органу пенсією за вислугу років ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 по 01.03.2019, суд визнав за необхідне стягнути вказану суму з ГУПФУ в Полтавській області для забезпечення відшкодування позивачу матеріальної шкоди, яка виникла через таку неповну виплату пенсії.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разу повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХП від 09.04.1992 (далі - Закону № 2262-ХІІ).

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону України № 2262-ХІІ, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Згідно із ч.4 ст.63 Закону України № 2262-XII (у редакції Закону України від 06.12.2016 року №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 1774-VIII) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Таким чином, Верховна Рада України делегувала Кабінету Міністрів України право встановлювати умови, порядок та розміри пенсійних виплат при перерахунку пенсій військовослужбовців, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, у зв`язку зі зміною грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, що узгоджується з повноваженнями Уряду України, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.

Зазначені положення Закону № 1774-VIII набрали чинності з 1 січня 2017 року та рішенням Конституційного Суду України такими, що суперечать Конституції України (є неконституційними), не визнавались.

При цьому колегія суддів враховує, що у пункті 2.1 Рішення від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом, на що вказав Конституційний Суд України у Рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

У пункті 2.2 цього ж Рішення Конституційний Суд України вказав, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116 Конституції України).

У Рішенні від 02.03.1999 року № 2-рп/99 у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України звернув увагу на те, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України, здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади.

Отже, політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення проведення якої на підставі пункту 3 статті 116 Конституції України здійснюється Кабінетом Міністрів України.

В подальшому, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21.02.2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", пунктом 1 якої постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Відповідно до пункту 2 вищевказаної постанови Кабінету Міністрів України, виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Разом з тим, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 року у справі № 826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до частини другої статті 255 КАС України, рішення суду набрало законної сили 05.03.2019 року.

Згідно ч.2 ст. 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Відповідно ч. 1 ст. 325 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Таким чином, пункти 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб" втратили чинність з 05.03.2019 року, як того вимагає ч.2 ст. 265 КАС України.

При цьому, залишаючи без змін рішення судів першої та апеляційної інстанції у справі № 826/3858/18 Верховний Суд у постанові від 12.11.2019, серед іншого вказав на те, що зміст статей 51, 52, 55, 63 Закону № 2262-ХІІ свідчить про наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати порядок перерахунку пенсії не є тотожним та не визначає право встановлювати відстрочку або розстрочку виплати пенсії, тобто змінювати часові межі виплати.

Відтак, із набранням законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18 позивач має право на отримання пенсійних виплат у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, починаючи з 05.03.2019 року.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 17.06.2020 року по справі № 2540/2873/18, яка в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України має бути врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

При цьому, оскільки норми постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 №103 були чинними до 05.03.2019, пенсійний орган правомірно їх дотримувався.

Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Таким чином, оскільки у період з 01.01.2018 року по 05.03.2019 року на доплати до пенсії розповсюджувався регулюючий вплив постанови КМУ № 103, пенсійний орган здійснюючи поетапну виплату пенсії діяв у межах визначеного законодавцем правового поля.

За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, висновки суду першої інстанції та доводи позивача про наявність протиправної бездіяльності ГУПФУ в Полтавській області щодо не проведення позивачу доплати пенсії за вислугу років за період з 01 січня 2018 року по 01 березня 2019 року в загальній сумі 36765,82 грн. є помилковими, а відтак рішення суду в цій частині підлягає скасуванню.

Стосовно заявлених вимог про стягнення з ГУПФУ в Полтавській області на користь позивача грошові кошти у вигляді недоплаченої пенсії за вислугу років за період з 01 січня 2018 року по 01 березня 2019 року на загальну суму 36765,82 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Обґрунтовуючи вказані вимог позивач зазначив, що ця сума шкоди фактично завдана внаслідок недоплати пенсії за період з 01.01.2018 по 01.03.2019.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Застосування такого способу захисту, як відшкодування збитків, та інших способів відшкодування майнової шкоди визначається положенням ст.22 ЦК України.

Так, відповідно до ч.ч.1, 2 вищенаведеної статті Кодексу встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Враховуючи вищенаведені норми, суду належить встановити обставини наявності такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, зокрема: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві такої шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Оскільки у спірних правовідносинах Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області діяло на підставі та у відповідності до вимог діючого законодавства, судовим розглядом не встановлено завдання відповідачем шкоди, що виключає настання відповідальності, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вказаної частини позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині нової постанови про відмову у їх задоволенні.

При цьому, з урахуванням положень ст. 308 КАС України, рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог не підлягає апеляційному перегляду, оскільки позивачем не оскаржено, а апеляційна скарга ГУПФУ в Полтавській області відповідних доводів в цій частині не містить.

Відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2019 року по справі №440/3363/19 скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Кабінету Міністрів України, Пенсійного фонду України про визнання незаконними дій та бездіяльності, стягнення грошових коштів.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2019 року по справі № 440/3363/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров З.Г. Подобайло