Справа № 520/7374/2020
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2020 р. № 520/7374/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панова М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Шевченківському районі Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області Бичко Світлани Миколаївни про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії., -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення №РВ-020 про відмову ОСОБА_1 у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 28.05.2020; зобов`язати відповідача внести відомості (зміни до них) до Державного земельного кадастру.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувана бездіяльність відповідача є протиправною та такою, що суперечить нормам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Ухвалою суду від 10.06.2020 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

Державним кадастровим реєстратором відділу Держгеокадастру у Шевченківському районі Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області Бичко Світланою Миколаївною до суду надано відзив на позов, в якому зазначено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури. В даному проекті висновок архітектури та містобудування відсутній, тому було прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. Щодо задоволення позовних вимог заперечувала.

Оцінивши повідомлені сторонами обставини, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 , виданий Дружківським МВ ГУДМС України в Донецькій області 04 квітня 2015 року.

ОСОБА_1 з метою отримання земельної ділянки у приватну власність, звернувся до Василенківської сільської ради Шевченківського району Харківської області із заявою від 20.03.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована в межах с. Худоярово на території Василенківської сільської ради Шевченківського району Харківської області.

До вказаної заяви були долучені планово-картографічні матеріали, документи, що посвідчують особу та довідка з державної статистичної звітності.

Зважаючи на те, що Василенківською сільською радою Шевченківського району Харківської області протягом місячного терміну не було прийнято жодного рішення по заяві ОСОБА_1 , то на підставі ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України позивач скористався своїм правом замовити розробку проекту землеустрою у Товариства з обмеженою відповідальністю «Земсервіс-Б» без надання дозволу на його розробку, про що письмово повідомив Василенківську сільську раду Шевченківського району Харківської області долучивши до повідомлення договір про виконання робіт із землеустрою.

Після отримання позитивного висновку державної експертизи землевпорядної документації позивач надав проект до Відділу у Шевченківському районі Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області, проте рішенням №РВ-020 від 28.05.2020 ОСОБА_1 було відмовлено в отриманні даного погодження, посилаючись на статтю 186-1 Земельного кодексу України.

Не погоджуючись із даним рішенням та вважаючи його протиправним ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подасться до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим. Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною 7 цієї статті Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Частиною 8 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 186 Земельного кодексу України визначено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У свою чергу, відповідно до частини 1 статті 186-1 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з частиною 6 цієї статті Земельного кодексу України, підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

З огляду на це, земельні ділянки в межах населеного пункту подаються на погодження міських державних адміністрацій у сфері містобудування виключно у випадках, якщо на ній розташовано або планується розташування об`єкта будівництва. Проте, земельна ділянка відводилась позивачу виключно для ведення особистого селянського господарства, що виключає можливість розташування на ній об`єкту будівництва. Отже, землі "сільськогосподарського призначення" не підпадають під регуляцію органів містобудування та архітектури, незалежно від місця розташування ділянки (чи в межах чи за межами населеного пункту).

Дане положення закріплено в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі 815/6124/17 та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 серпня 2018 року у справі 820/5134/17.

Відповідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином твердження відповідача, зазначені у відмові є наслідком довільного тлумачення норми частини 2 статті 186-1 Земельного кодексу України, яка передбачає необхідність погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки як у межах населеного пункту, так і поза його межами, за умови, що на ній розташований об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта.

Слід зауважити, що тлумачення частини 6 статті 186 Земельного кодексу України повинно відбуватись у системному взаємозв`язку з рештою норм цієї статті. Тобто, погодження проектів землеустрою органами місцевого самоврядування відбувається не у всіх без винятку випадках, а лише у разі, коли не прямо передбачено статтею 186 Земельного кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно Постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" установлено з 22 травня 2020 року до 31 липня 2020 року на всій території України карантин.

Суд зазначає, що відповідно ч. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Керуючись ст.ст. 263, 255, 295, 297, ч. 3 Розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Шевченківському районі Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області Бичко Світлани Миколаївни (вул. Космічна, буд. 21, 2 під., пов. 8-9, м. Харків, 61145, ) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Шевченківському районі Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області Бичко Світлани Миколаївни №РВ-020 про відмову ОСОБА_1 у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 28.05.2020.

Зобов`язати Державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Шевченківському районі Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області Бичко Світлану Миколаївну внести відомості (зміни до них) щодо ОСОБА_1 до Державного земельного кадастру.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачену суму судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Шевченківському районі Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області Бичко Світлани Миколаївни ().

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням приписів п. 3 Прикінцевих положень КАС України.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду із врахуванням приписів Закону України №540-IX від 30 березня 2020 року Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М.Панов