Справа № 587/1172/20
Суддя: Степаненко О. А.
Дата ухвалення: 2020-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 587/1172/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Токаревої В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора 1 батальйону 3 роти УПП в Сумській області сержанта поліції Грінфельд Артема В`ячеславовича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним про визнання незаконною та скасування постанови ЕАМ № 2594890 від 27.05.2020 року про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27 травня 2020 року відповідачем було винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень за порушення Правил дорожнього руху. Позивач зазначав, що з вказаною постановою не згоден, вказуючи, що дійсно 27 травня 2020 року приблизно о 12 год. 30 хв. він керував належним йому на праві власності транспортним засобом Nissan X-Trail по вул. Я.Мудрого в м. Суми та здійснив зупинку в районі буд. № 29. Жодного знаку, який би забороняв позивачу зупинку в його напрямку, він не бачив, оскільки на вказаній ділянці дороги вони відсутні, а наявний лише один знак на перехресті з вул. Засумська на вул. Я.Мудрого «Стоянка заборонена» та зону дії вказаного знака визначала табличка 100 метрів, а його автомобіль був зупинений метрів за триста від самого знаку. Вказані дії працівника поліції позивач вважає незаконними та просить скасувати постанову щодо накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за ст. 122 ч. 1 КУпАП.

Позивач в судове засідання не з`явився, в своїй заяві просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не з`явився, в своєму відзиві на позовну заяву зазначив, що позовні вимоги вважає безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, вказав, що факт вчинення правопорушення позивачем зафіксований на відеореєстратор. Просив залишити постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення без змін, а позовну заяву без задоволення.

Суд, дослідивши письмові докази по справі та відеозапис вчиненого правопорушення, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Приписами ч. 2 ст. 33 КУпАП встановлено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2594890 від 25.05.2020 року, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.Зазначено, що ОСОБА_2 27.05.2020 року о 12-28 год. в м. Суми по вул. Я.Мудрого, 29, керуючи транспортним засобом Nissan X-Trail НОМЕР_1 , здійснив зупинку в районі дії знаку 3.34 (зупинку, стоянку заборонено), що зафіксовано на відеореєстратор ВМ 00003, чим порушив п. 33 ПДР України - порушення вимог дорожніх знаків (ар. с. 3).

Крім того, до відзиву на позовну заяву відповідачем наданий відеозапис на електронному носії, який був досліджений судом. При огляді даного відеозапису не зрозуміло, де саме здійснив зупинку позивач, в районі дії якого знаку, де саме розташований цей знак, оскільки весь запис складається з фіксації роз`яснення позивачу прав, роз`яснення суті правопорушення, з чим не погодився позивач, з фіксації винесення інспектором постанови. Таким чином, з належною достовірністю даний відеозапис не підтверджує факт скоєння позивачем правопорушення, а саме не вбачається, що він, керуючи транспортним засобом, порушив вимоги дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

У відповідності з положеннями статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності з положеннями статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як передбачено ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з прецедентною практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п.43 (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Об`єктивних доказів, які б з достовірністю підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суду не надано, досліджений відеозапис про вчинення адміністративного правопорушення не дає можливості прийти до висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, досліджені судом докази не дають можливості «поза розумним сумнівом» зробити однозначний висновок про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Доказів, які б свідчили про наявність у діях позивача порушення вимог п. 33 Правил дорожнього руху України і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, не надано, а тому за зазначених обставин постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не можу вважатися такою,що відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5-9, 72-77, 90, 139, 243 -246, 250, 271, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Визнати протиправними дії інспектора 1 батальйону 3 роти УПП в Сумській області сержанта поліції Грінфельд Артема В`ячеславовича, що полягали у винесенні постанови серії ЕАМ № 2594890 від 27 травня 2020 року.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 2594890, винесену 27 травня 2020 року інспектором 1 батальйону 3 роти УПП в Сумській області сержантом поліції Грінфельд Артемом В`ячеславовичемпро накладення на ОСОБА_2 штрафу у доход держави у розмірі 255 гривень за ст. 122 ч. 1 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного судучерез Сумський районний суд Сумської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А.Степаненко