Справа № 480/3149/20
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2020 р. Справа № 480/3149/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Гелети С.М., розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Сумській області), в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Сумській області від 11.03.2020 № 10419 про відмову в призначенні пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001; зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області здійснити призначення та виплачувати пенсію за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001, виходячи із розрахунку 90 % від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи відповідно до довідки прокуратури Сумської області від 10.03.2020 № 18-298 вих-20, без обмеження максимального розміру заробітної плати та пенсії з урахуванням загального стажу 21 рік 7 місяців 19 днів у тому числі спеціального стажу роботи на посадах прокурора і слідчого прокуратури не менше 10 років та забезпечити виплату призначеної пенсії без обмеження її максимального розміру.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірним рішенням позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугою років як працівнику прокуратури, відповідно до Закону України "Про прокуратуру". Рішення обґрунтоване тим, що вислуга років, яка необхідна для призначення пенсії є меншою ніж передбачена чинним законом.

Позивач не погоджується із такими висновками органу Пенсійного фонду, оскільки на момент призначення його на посаду діяв Закон України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ, який передбачав, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Також позивач вважає, що за попередньої редакції закону до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років повинна бути зарахована половина строку навчання у вищому навчальному закладі.

Представник відповідача подав до суду відзив у якому проти позовних вимог заперечує, просить відмовити в їх задоволенні. Зазначив, що до 15.07.2015 умови пенсійного забезпечення прокурорсько-слідчих працівників визначалися ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ. Частина 1 ст. 50-1 вказаного закону у редакції від 26.07.2001 передбачала, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Законом України від 08.07.2011 № 3668-VІ, який набрав чинності з 01.10.2011, частина 1 ст. 50-1 викладена в новій редакції, відповідно до якої прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше з 1 жовтня 2018 по 30 вересня 2019 - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років.

15.07.2015 набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" № 1697-VІІ, частина 1 ст. 86 якого передбачає, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги не менше 24 роки 6 місяців.

При цьому на момент звернення із заявою про призначення пенсії, вислуга років позивача була меншою за встановлену законом у зв`язку із чим спірним рішенням йому відмовлено в призначенні пенсії. Крім того, необхідного стажу роботи у відповідача не було і на момент чинності ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ у період з 26.07.2001 по 01.10.2011 в частині необхідного стажу роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років.

Ухвалою від 21.05.2020 відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою від 24.06.2020 у відповідача витребувано необхідні докази.

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що з 06.04.1999 до теперішнього часу (за виключенням окремих періодів) позивач працює в органах прокуратури, що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_1 УКР № 1749094 (а.с. 12-24).

Згідно з довідкою прокуратури Сумської області від 10.03.2020 № 11-209вих-20 ОСОБА_1 дійсно працює в органах прокуратури по теперішній час, стаж його роботи на прокурорсько-слідчих посадах станом на 10.03.2020 складає 19 років 02 місяців та 18 днів (а.с. 25-26).

В березні 2020 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років як працівнику органів прокуратури.

Однак, рішенням відповідача від 11.03.2020 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" у зв`язку з відсутністю на день звернення вислуги не менше 24 років 6 місяців (а.с. 31).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що на час звернення позивача за призначенням пенсії чинним є Закон України "Про прокуратуру" № 1697-VІІ.

Цей Закон визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

У зв`язку із набранням чинності вказаним законом, відповідно до п.п. 1 п. 3 розділу ХІІ "При кінцеві положення" норми Закону України "Про прокуратуру" (Відомості Верховної Ради України, 1991 р., № 53, ст. 793, № 50, ст. 474; 1995 р., № 11, ст. 71, № 34, ст. 268; 2001 р., № 9, ст. 38, № 44, ст. 233; 2002 р., № 17, ст. 117, ст. 125; 2003 р., № 29, ст. 233, № 30, ст. 247; 2004 р., № 8, ст. 66; 2005 р., № 2, ст. 32, № 6, ст. 132, № 11, ст. 198; 2006 р., № 1, ст. 18, № 19-20, ст. 156; 2007 р., № 7-8, ст. 66, № 33, ст. 442; 2008 р., №№ 5-8, ст. 78, № 48, ст. 357; 2010 р., № 37, ст. 497, №№ 41-45, ст. 529; 2011 р., № 23, ст. 160, № 30, ст. 279; 2012 р., № 12-13, ст. 82; 2013 р., № 14, ст. 89, № 21, ст. 208, № 37, ст. 490, № 39, ст. 517; 2014 р., № 11, ст.132, № 17, ст. 593, № 20-21, ст. 745, № 22, ст. 816; із змінами, внесеними Законом України від 14 серпня 2014 року № 1642-VII) втратили чинність, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

При цьому втратили чинність положення статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ в частині визначення осіб, які мають право на призначення пенсії за вислугу років, та розміру такої пенсії.

У свою чергу, ст. 86 Закону № 1697-VII визначено підстави та порядок призначення пенсії за вислугу років.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону № 1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців.

При цьому на момент звернення ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Сумській області за призначенням пенсії, його стаж роботи на прокурорсько-слідчих посадах складає 19 років 02 місяці 18 днів, що також підтверджується довідкою прокуратури Сумської області від 10.03.2020 № 11-209вих-20.

Тобто стаж позивача є недостатнім для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VІІ, норми якого є чинними на момент звернення позивача за призначенням пенсії.

При цьому позивач вказує на те, що на момент його призначення на посаду в органи прокуратури були чинними норми статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а подальша зміна правового регулювання питання пенсійного забезпечення прокурорів в тому числі прийняття Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VІІ призвело до збільшення необхідного стажу для призначення пенсії та відповідно зменшення розміру пенсії у відсотковому виразі до посадових окладів, що свідчить про звуження змісту та обсягу існуючих прав, і прямо суперечить положенням Конституції України.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001) до 01 жовтня 2011 року (в редакції Закону № 3668 від 08.07.2011), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 % від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 %, але не більше 90 % від суми місячного (чинного) заробітку.

Отже, у прокурорів та слідчих, які в період часу з 26 липня 2001 року до 01 жовтня 2011 року мали стаж роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, виникло право на пенсійне забезпечення за вислугу років на підставі зазначеної норми права. При цьому, таке право у зазначених осіб виникло незалежно від того чи фактично воно було реалізовано шляхом звернення до органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії.

Таким чином, враховуючи положення статей 22, 58 Конституції України, можливо стверджувати про те, що у разі якщо в подальшому у чинному законодавстві відбуваються зміни щодо правового регулювання призначення пенсії за вислугу років, які підвищують, зокрема, необхідний стаж для призначення пенсії, зменшують розмір пенсії у відсотковому виразі до посадових окладів, то такі зміни звужують зміст та обсяг існуючих прав зазначеної категорії осіб (в яких таке право виникло раніше).

За встановлених у цій справі обставин позивач у період часу з 26 липня 2001 року по 01 жовтня 2011 року не мав необхідного стажу роботи для призначення пенсії, а отже у нього не виникло право на пенсійне забезпечення за вислугу років на підставі статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ (у вказаній редакції).

Даний висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного суду, викладеному в постанові від 18.03.2020 справа №310/7064/16-а касаційне провадження №К/9901/23751/18 і суд не вбачає підстав відступати від такої.

Оскільки позивач не набув такого права, то неможливо стверджувати і про звуження його змісту та обсягу, оскільки положення Конституції України, на які посилається позивач, вказують на неприпустимість звуження змісту та обсягу вже існуючого права.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права у аналогічних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 10.07.2018 у справі №211/5697/16-а (2а/211/149/16), від 10.05.2018 у справі №358/1830/16-а, від 10.10.2019 у справі №265/3516/17 та від 04.12.2019 у справі №747/559/17, і суд не вбачає підстав відступати від такої.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, в тому числі викладеною в рішенні "Великода проти України" (№43331/12), законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У рішенні по справі "Ейрі проти Ірландії" Європейський суд з прав людини констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового (Airey v. Ireland №6289/73). Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" (Kjartan Аsundsson v. Iceland № 60669/00). Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Оскільки стаж ОСОБА_1 є недостатнім для призначення пенсії відповідно до чинного Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VІІ, суд вважає що рішення ГУ ПФУ в Сумській області від 11.03.2020 № 10419 про відмову в призначенні пенсії за вислугою років є правомірним та таким, що прийнято з урахуванням усіх обставин справи у зв`язку із чим суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 11.03.2020 № 10419 про відмову в призначенні пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити призначення та виплачувати пенсію за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001, виходячи із розрахунку 90 % від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи відповідно до довідки прокуратури Сумської області від 10.03.2020 № 18-298 вих-20, без обмеження максимального розміру заробітної плати та пенсії з урахуванням загального стажу 21 рік 7 місяців 19 днів у тому числі спеціального стажу роботи на посадах прокурора і слідчого прокуратури не менше 10 років та забезпечити виплату призначеної пенсії без обмеження її максимального розміру відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження, передбачений ст. 295 КАС України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 08.07.2020.

Суддя С.М. Гелета