Справа № 440/1228/20
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/1228/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю.,

за участю:

секретаря судового засідання Панькіної А.С.,

представників позивача Булатецького М.М., Булатецького А.А.,

представника відповідача Фоменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стукалівське" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

04 березня 2020 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Стукалівське" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.11.2019 №, №.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що перевірка ГУ ДФС у Полтавській області в червні-липні 2019 рок проведена формально, без з`ясування реальних обставин справ, а податкові повідомлення ГУ ДПС у Полтавській області прийняті безпідставно, протиправно, з порушенням законодавства України і тому підлягають скасуванню. Позивач вказував, що підприємством не було допущено порушень податкового законодавства, зафіксованих актом перевірки, господарські операції з контрагентом мали реальний характер, оформлені належними первинними документами та товариство не уповноважене та не вправі перевіряти господарську, фінансову чи економічну діяльність своїх контрагентів, перевіряти їх податкову, фінансову чи статистичну звітність. Чинним законодавством України не встановлюється та не обмежується перелік товарів/послуг, які беруть участь у виробництві сільськогосподарської продукції.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05 березня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 31.03.2020 року.

Ухвалою суду від 27.04.2020 продовжений строк підготовчого провадження у справі №440/1228/20 до 05 червня 2020 року.

Ухвалою від 18.05.2020 закрите підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі .

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на висновки акту перевірки.

Заслухавши представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Стукалівське" (ідентифікаційний код 37171063) зареєстроване юридичною особою 07.09.2010, номер запису про державну реєстрацію 0000408. Станом на 18.07.2019 позивач перебуває на податковому обліку в ГУ ДФС у Полтавській області, Гребінківська ДПІ (Гребінківський район) та у період, який перевірявся, був платником фіксованого сільськогосподарського податку, податку на додану вартість.

В період з 27.06.2019 по 18.07.2019 (термін проведення перевірки продовжувався з 12.07.2019 по 18.07.2019 на підставі наказу ГУ ДФС у Полтавській області від 09.07.2019 №1789) ГУ ДФС у Полтавській області, на підставі направлень від 25.06.2019 №1938, №1939 та відповідно до наказу від 14.06.2019 № 1649, була проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ "Стукалівське" (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 31.03.2019, валютного за період з 01.01.2016 по 31.03.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2018 по 31.03.2019.

За наслідками проведеної перевірки ТОВ "Стукалівське" відповідачем складений акт від 25.07.2019 №899/16-31-14-01-10/37171063, яким зафіксовані порушення:

- п. 44.1 ст. 44, п. 187.1 ст. 187, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.5, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість по загальній декларації у сумі 304 383 грн, в т.ч. за березень 2017 року на суму 205 585 грн, за травень 2018 року на суму 63254 грн, за червень 2018 року на суму 14 663 грн, за березень 2019 року на суму 20 881 грн, та в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21) всього у сумі 1 021 568 грн., в т.ч. за березень 2019 року всього у сумі 1 021 568 грн.;

- п.п. 1201.2 ст. 1201, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено не реєстрацію податкових накладних у ЄРПН в терміни, встановлені п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України в сумі 748 699 грн.

У зв`язку із встановленням в ході перевірки порушень вимог податкового законодавства, ГУ ДФС у Полтавській області винесено податкові повідомлення-рішення від 15.08.2019:

- №, яким ТОВ "Стукалівське" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковими зобов`язаннями в розмірі 304383 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 76095,75 грн.;

- №, яким ТОВ "Стукалівське" зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 1021568,00 грн;

- №, яким визначено суму у розмірі 374349,50 грн штрафної санкції, застосованої за відсутність складення та/або реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом граничного строку податкових накладних/розрахунків коригування.

Із даними рішеннями позивач не погодився та оскаржив податкові повідомлення - рішення до ДПС України.

Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 14.11.2019 №9486/6/99-00-08-05-01 скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області від 15.08.2019 №; податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області від 15.08.2019 №, № в частині встановленого перевіркою заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість за грудень 2018 року на 748699,00 грн і у відповідній частині штрафні санкції, а скаргу - задоволено частково.

Згідно вищевказаного рішення ДПС України про результати розгляду скарги від 14.11.2019 №9486/6/99-00-08-05-01 ГУ ДПС у Полтавській області винесені податкові повідомлення - рішення від 27.11.2019:

- №, яким ТОВ "Стукалівське" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковими зобов`язаннями в розмірі 283502 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 70875,5 грн.;

- №, яким ТОВ "Стукалівське" зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 293750 грн.

Не погодившись із податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх до суду.

Надаючи оцінку оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням, суд виходить із наступного.

Спірні відносини стосуються правомірності визначення та відображення позивачем у податковій звітності сум податкового кредиту за період з 01.01.2016 по 31.03.2019.

Так, в ході перевірки встановлено факт придбання ТОВ "Стукалівське" у ТОВ "Віді-Пауер" легкового автомобіля Jaguar F-Pace 1999сс i4D 180PS Diesel A WD 5 на загальну суму 1628869,28 грн, в т.ч. ПДВ 271478,21 гривень.

Відповідно до подорожніх листів даний транспортний засіб використовувався безпосередньо директором ТОВ «Стукалівське».

Податок на додану вартість з даної суми 271478,21 грн відповідно до дод.5 було включено до податкового кредиту наступним чином:

- податкова накладна від 12.07.2016 №129 на суму 395537 грн, в т.ч. ПДВ 65892,83 грн. включено до податкової декларації з податку на додану вартість (№ від 19.08.2016) за липень 2016 року;

- податкова накладна від 31.08.2016 №409 на суму 1233512,28 грн, в т.ч. ПДВ 205585,40 грн, включено до податкової декларації з податку на додану (№ від 19.09.2016, спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського господарства) за серпень 2016 року.

Перевіркою встановлено, що вищезазначений автомобіль Jaguar F-Pace 1999сс i4D 180PS Diesel A WD 5 є легковим автомобілем, отже, як за своїми технічними можливостями, так і за функціональним призначенням не використовувався та не міг використовуватися у виробництві сільськогосподарської продукції, у зв`язку з чим, ТОВ «Стукалівське» не мало підстав для включення до складу податкового кредиту за спеціальною декларацією з податку на додану вартість сум ПДВ, сплачених при придбані автомобілю Jaguar F-Pace 1999сс i4D 180PS Diesel AWD 5 Door Auto Prestige-2016.

Також, TOB "Стукалівське" щодо придбаного автомобіля Jaguar у лютому 2019 році подано уточнюючі розрахунки до декларації з ПДВ за серпень 2016 року, згідно з якими в розділі 2 "Податковий кредит" зменшено ряд. 10.2. та ряд 17 на суму 205585,00 грн, в розділі 3 "Розрахунки за звітний період" зменшено ряд. 19, ряд. 20, ряд. 21 на суму 205585,00 гривень.

За результатами поданого уточнюючого розрахунку до декларації з ПДВ за серпень 2016 року ТОВ «Стукалівське» було зменшено за вересень 2016 року, жовтень 2016 року, листопад 2016 року, грудень 2016 року ряд. 16 «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду», ряд. 17 «Усього за розділом II Податковий кредит», ряд. 19 «Від`ємне значення різниці між сумою ПЗ та сумою ПК у поточного звітного (податкового) періоду» та ряд 21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 9.1 + рядок 20.3 уточнюючого розрахунку) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду)» на суму 205585,00 гривень.

ТОВ «Стукалівське» було подано уточнюючий розрахунок до декларації з ПДВ за січень 2017 року, яким збільшено в розділі 2 «Податковий кредит» ряд. 10.1 колонка Б «Придбання виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України» суму податкового зобов`язання на 205585,00 грн за рахунок придбання автомобілю Jaguar, суму ПДВ від вартості якого було включено до податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2016 року (спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського господарства).

Водночас відповідно до пункту 50 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України сума від`ємного значення за операціями з постачання сільськогосподарських товарів/послуг, визначених відповідно до пункту 209.7 статті 209 ПКУ, сформована платниками-сільгоспвиробниками, що до січня 2017 року застосовували спеціальний режим оподаткування відповідно до Податкового кодексу України, за результатами звітного (податкового) періоду за грудень четвертий квартал 2016 року, переносилася до податкової звітності наступного звітного періоду, в якій відображаються розрахунки з бюджетом.

Отже, починаючи із податкової звітності за перший звітний (податковий) період - 2017 рік, сільгоспвиробники подають до ДФС виключно податкову декларацію з позначкою "0110" за формою, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21, в якій відображаються розрахунки з бюджетом за усіма операціями такого сільгоспвиробника.

У разі виявлення починаючи з 01.01.2017 помилок, допущених у податковій декларації з ПДВ з позначками "0121" - "0123" за звітні (податкові) періоди до 01.01.2017, застосовують Податкового кодексу України, чинні на дату виправлення таких помилок.

При цьому на думку перевіряючих, у рамках діючих норм ТОВ «Стукалівське» не можуть бути зменшені зобов`язання з ПДВ, які не підлягали та фактично не були сплачені до бюджету у рамках дії спеціального режиму оподаткування.

На переконання відповідача, ТОВ Стукалівське порушено п. 198.1, п. 198.3, ст.198. п. 201.1, ст. 201 ПК України у зв`язку з безпідставним збільшенням податкового кредиту ПДВ по взаємовідносинах з ТОВ "Віді-Пауер" за січень 2017 року на суму 205585,00 гривень, за рахунок уточнюючого розрахунку до спеціальної податкової декларації за серпень 2016 року, якою в свою чергу порушено пп.209.15.1 п.209.2 ПК України.

Крім того, ТОВ «Стукалівське» в перевіряємому періоді в бухгалтерському та податковому обліку відобразило взаємовідносини з ТОВ «Черкаси Агро-Інвест» щодо придбання насіння соняшнику та кукурудзи на загальну суму 2601666,68 грн, в т.ч. ПДВ 371666,68 гривень.

Взаємовідносини між ТОВ «Стукалівське» та ТОВ «Черкаси Агро-Інвест» відбувалися на підставі договорів постачання від 23.10.2017 №23/10/1 та від 04.09.2018№04/09/1. До перевірки надані видаткові і податкові накладні та товарно-транспортні накладні.

По взаємовідносинах ТОВ «Стукалівське» з ТОВ «Черкаси Агро-Інвест» при поставці товару, за висновками відповідача, відсутні акти приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей, первинні документи на підтвердження походження товару, сертифікати на придбаний товар.

Товарно-транспортні накладні, як відмічає відповідач, отримані від вищенаведеного постачальника, не вірно оформлені, а саме: відсутні відомості про вантажно-розвантажувальні операції, відсутні печатки автопідприємства, яке здійснювало поставку товару, відсутній код автопідприємства, відсутній код підприємств замовника та вантажовідправника.

Крім того, до перевірки не надано довіреностей на отримання ТМЦ, відсутні підтвердження перебування осіб, відповідальних за здійснення господарської операції, в місцях прийому- передачі товару. Детальним аналізом баз даних АІС «Податковий блок» та ЄРПН встановлено, що: ТОВ «Черкаси Агро-Інвест» має основний вид діяльності 01.11-вирощування зернових (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, перебуває на обліку в ГУ ДФС у Черкаській області, має в своєму штаті 1 працюючого, та відповідно до фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва вартість основних фондів складала 24,0 тис грн.

Також ТОВ «Черкаси Агро-Інвест» не подає до податкових органів відомості про наявність земельних ділянок, отже за відсутності достатньої кількості основних засобів, достатньої кількості найманих працівників, відсутності відомостей про наявність земельних ділянок ТОВ «Черкаси Агро-Інвест» не має реальної можливості для вирощування сільськогосподарських культур.

Дослідивши ланцюг постачання товару відповідач не встановив походження товару, що свідчить про маніпулювання податковою звітністю з метою формування штучного кредиту для ТОВ "Стукалівське".

Таким чином, на думку контролюючого органу, ТОВ «Черкаси Агро-Інвест» виписувало податкові накладні на адресу ТОВ "Стукалівське" з невірними даними виключно для маніпулювання податковою звідністю. Даний факт свідчить, що виписані податкові накладні не можуть бути сприйняті контролюючим органом та ТОВ Черкаси Агро-Інвест» не постачали будь-який товар, оформлювались лише документи для формування штучного кредиту для ТОВ «Стукалівське».

Перевіркою зроблено висновки, що ТОВ "Стукалівське" порушено п. 198.1, п. 198.3, п. 198.5 п. 198.6 ст. 198 ПК України в результаті чого підприємством по взаємовідносинах з ТОВ «Черкаси Агро-Інвест» завищило податковий кредит з податку на додану вартість 371667,00 грн, в т.ч.: за листопад 2017 року на 77917,00 грн, за вересень 2018 року на 293450 гривень.

Оцінюючи наведені доводи контролюючого органу у їх сукупності з фактичними обставинами справи, суд виходить з такого.

Згідно з п. 14.1.181 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п.198.1 ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст.201 цього Кодексу.

За змістом ч.2 ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

За змістом наведених правових норм, податковий кредит для визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

Згідно п.22.1 ст. 22 ПК України, об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

З приводу господарських правовідносин ТОВ "Стукалівське" та ТОВ "Черкаси Агро-Інвест", судом встановлені такі обставини.

23.10.2017 між ТОВ "Черкаси Агро-Інвест" (постачальник) та ТОВ "Стукалівське" (покупець) укладений договір поставки №23/10/1, згідно якого постачальник бере на себе зобов`язання передати у власність покупця сільськогосподарську продукцію, на умовах СРТ відповідно до міжнародних правил "Інкотермс 2000", а покупець бере на себе зобов`язання прийняти і оплатити товар /а.с. 52 т. 1/.

В рамках виконання вказаного договору, ТОВ "Стукалівське" у жовтні 2017 року придбало у ТОВ "Черкаси Агро-Інвест" кукурудзу. Сума податку на додану вартість по вказаних операціях склала 77917 грн.

Крім того, 04.09.2018 між ТОВ "Черкаси Агро-Інвест" (постачальник) та ТОВ "Стукалівське" (покупець) укладений договір поставки №04/09/1, згідно якого постачальник бере на себе зобов`язання передати у власність покупця сільськогосподарську продукцію, на умовах СРТ відповідно до міжнародних правил "Інкотермс 2000", а покупець бере на себе зобов`язання прийняти і оплатити товар /а.с. 53 т. 1/.

В рамках виконання вказаного договору, ТОВ "Стукалівське" у вересні 2018 року придбало у ТОВ "Черкаси Агро-Інвест" насіння соняшнику на суму податку на додану вартість 293750,01 грн.

Позивачем до матеріалів справи надані копії первинних документів, складених за результатами здійснення господарських операцій між ТОВ "Стукалівське" та ТОВ "Черкаси Агро-Інвест" з придбання сільськогосподарської продукції: видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні /а.с. 72-82 т. 1, а.с. 38-55 т.2/.

Дослідивши первинні документи, виписані ТОВ "Черкаси Агро-Інвест" на користь ТОВ "Стукалівське" в результаті здійснення у жовтні 2017 року, вересні 2018 року спірних господарських операцій, суд не має підстав для визнання їх такими, що не відповідають вимогам оформлення первинних документів бухгалтерської та податкової звітності.

При цьому, недоліків податкових накладних, на основі яких позивач має право на формування податкового кредиту, перевіряючими в ході перевірки не встановлено.

Матеріалами справи підтверджується, що суми ПДВ по виписаних податкових накладних включено до податкових декларацій з ПДВ за відповідні звітні періоди.

Судом встановлено, та не заперечується представником відповідача, що сплата позивачем на користь ТОВ "Черкаси Агро-Інвест" коштів за товар проведена в повному обсязі, що підтверджується наявними у матеріалах справи банківськими виписками та платіжними дорученнями.

Представником позивача до матеріалів справи надано дані складського обліку, з яких вбачається оприбуткування товарів, придбаних у ТОВ "Черкаси Агро-Інвест", згідно яких відображено придбання та реалізацію товару по вказаних постачальниках, а операції по поставці в повному обсязі відображені в бухгалтерському обліку позивача.

Із пояснень наданих представником позивача судом встановлено, що придбаний товар у ТОВ "Черкаси Агро-Інвест" зберігався на складі, який орендувався позивачем у ПАТ "Україна 1" згідно договору оренди нежитлового приміщення від 01.09.2016 №24-Н /а.с.70 т.1/.

Згідно пояснень представника позивача перевезення придбаного товару здійснювалося за рахунок постачальника.

На підтвердження реальності транспортування придбаного ТОВ "Стукалівське" товару, представником позивача надано до матеріалів справи належним чином завірені копії товарно-транспортних накладних.

Суд відхиляє доводи відповідача про не підтвердження реальності господарської операції в зв`язку з відсутністю сертифіката якості на придбаний товар та належним чином складеної товарно-транспортної накладної, оскільки сертифікат якості та товарно-транспортна накладна які підтверджують, відповідно, якість товару та його перевезення, та не містять інформацію про господарську операцію з придбання цього товару, отже не є підставою для бухгалтерського обліку такої господарських операції.

Відповідно до статті 545 ЦК України підтвердження факту та належності виконання зобов`язання є письмове підтвердження одержання такого виконання кредитором.

Відповідно до положень Закону України "Про бухгалтерський облік та податкову звітність в Україні" бухгалтерський облік господарських операцій в Україні ведеться на підставі первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи складаються під час здійснення господарської операції, або безпосередньо після її закінчення.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Надання документів, підтверджуючих якісні характеристики товару, стосується лише правовідносин між продавцем і покупцем щодо підтвердження першим, дотримання ним умов договору, що встановлені його умовами до предмету поставки.

В даному випадку первинними документами, що підтверджують фактичність господарських операцій між позивачем та ТОВ "Черкаси Агро-Інвест" є видаткові та податкові накладні.

З огляду на викладене, та з урахуванням того, що товарно-транспортні накладні та сертифікати якості не є документами первинного бухгалтерського обліку та суворої звітності, на підставі яких проводиться оприбуткування поставленого товару та не являються єдиними та безумовними документами, що підтверджують факт придбання або продажу товарно-матеріальних цінностей, сама по собі наявність або відсутність товарно-транспортних накладних, а так само недоліки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у зобов`язаннях платника податків.

Необхідною умовою для включення до податкового кредиту сум ПДВ, є наявність ділової мети у діях платника податку, а саме, продажу придбаного товару не нижче ціни придбання, придбання послуг, використання яких має позитивний вплив на результати господарської діяльності платника податку, тобто здійснення господарської діяльності, яка направлена на реальне отримання платником податків економічної вигоди від здійснених ним господарських операцій.

Як вбачається з наданих в ході судового розгляду представником позивача пояснень, сільськогосподарська продукція придбавалася позивачем у вищевказаного контрагента з метою використання у своїй господарській діяльності, зокрема, шляхом їх реалізації на користь ПАТ " Лебединський насіннєвий завод", ТОВ "Кернел-Трейд", що підтверджується копіями договорів /а.с. 113-120 т. 2/.

Отже, придбання позивачем товару відповідає меті та змісту господарської діяльності товариства.

На підставі викладеного, суд зазначає, що надані позивачем первинні документи у повній мірі розкривають зміст господарських операцій, а тому посилання податкового органу на те, що подані платником документи не дозволяють встановити реальність виконання розглядуваних операцій та факт їх використання у господарській діяльності товариства, є помилковими та спростовані наданими до матеріалів справи письмовими доказами.

Натомість, відповідачем не надано доказів та не наведено жодних обставин, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, незвичності цих операцій для цих осіб, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про не пов`язаність операцій з господарською діяльністю позивача, про не вчинення операцій, про відсутність факту надання послуг.

Доводи відповідача про те, що згідно податкової звітності у контрагента позивача відсутні трудові ресурси, сировина, матеріали для здійснення основного виду діяльності, не можуть слугувати підставою для визнання неправильним відображення сум ПДВ в обліку позивача, у зв`язку з тим, що такий вид діяльності, як оптова торгівля, складське зберігання товару не завжди вимагає від суб`єкта господарської діяльності наявності сировини, матеріалів, виробничого обладнання, оскільки торгівля може здійснюватися готовою продукцією, трудові ресурси можуть залучатися за необхідністю на підставі цивільно-правових угод, а складські приміщення можуть придбаватися у контрагентів, які не є платниками ПДВ.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що з листопада 2016 року ТОВ "Черкаси Агро-Інвест" орендує земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які використовуються товариством для здійснення підприємницької діляності /а.с. 49-51 т. 1/.

З огляду на дане, суд зазначає, що позивачем під час судового розгляду було доведено належними та допустимими доказами факт реальності укладених із контрагентом господарських операцій, та як наслідок, правомірність формування суми податкового кредиту з податку на додану вартість суми, відповідно до первинних бухгалтерських документів та по податковим накладним, які виписані на виконання умов викладених вище договірних відносин.

Поміж іншого, суд вважає безпідставними посилання податкового органу в обґрунтування висновків щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства за результати аналізу електронних баз, наявних в органах ДПС, у тому числі даних ЄРПН, контрагента позивача ТОВ "Черкаси Агро-Інвест", оскільки позивач як платник податку не має обов`язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит чи бюджетне відшкодування за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів. Отже, платник податків, який придбав товар та або/послуги в особи, що порушує вимоги податкового законодавства, не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію та не знав про певні порушення правил ведення господарської діяльності та оподаткування своїм контрагентом або постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання.

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов`язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит та праві на отримання бюджетного відшкодування. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Разом з тим, відповідачем не наведено висновків аналізу конкретних обставин здійснення господарських операцій між ТОВ "Стукалівське" та його контрагентом, а також жодних доказів, які свідчили б про безтоварність таких операцій.

Також суд зазначає, що у відповідності до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 2 ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Предметом доказування у відповідній категорії спорів є реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування.

Отже, в силу закону отримання податковим органом податкової інформації про наявність ознак фіктивної господарської діяльності, відсутність факту реального вчинення господарських операцій, вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов`язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону. Податкова інформація, результати аналізу баз даних податкового органу, не має преюдиціального значення при розгляді справи судом та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджують обставини фактичної дійсності.

Таким чином, не можуть бути єдиним та безумовним свідченням правомірності висновків податкового органу результати податкової інформації щодо контрагентів позивача та їх контрагентів по ланцюгу постачання або результати автоматизованого співставлення податкових зобов`язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДФС України.

Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу (п.п. 14.1.181 ст.14 ПК України).

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що наявність податкових накладних, платіжних доручень щодо сплати податку на додану вартість в ціні товару хоч і є обов`язковими підставами для визначення податкового кредиту, але не вичерпними, оскільки предметом доказування у даній справі є обставини, що підтверджують обґрунтованість визначення суми податку на додану вартість.

Законом передбачено чіткий перелік підстав, які дають право на податковий кредит. Ці підстави дотримані позивачем в повному обсязі.

Крім того, виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставиться у залежність від дотримання вимог податкового законодавства та сплатою податку до бюджету іншими суб`єктами господарювання. Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання щодо декларування чи сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит з ПДВ у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту. Адже, Податковий кодекс України не ставить право платника ПДВ на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності їх за місцезнаходженням, так само відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу тощо. І в разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи. Оскільки, позивач та його контрагенти є окремими суб`єктами господарювання зі статусом юридичної особи, окремими платниками податку на додану вартість, кожен з яких має свої межі юридичної відповідальності, яка є індивідуальною, виходячи з вимог ст.61 Конституції України.

Суд також зауважує, що чинне законодавство не покладає на платника податків обов`язку перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства та його безпосередню наявність за місцезнаходженням перед тим, як відносити відповідні суми до складу витрат, що підлягають оподаткуванню та формування суми податкового кредиту з податку на додану вартість.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що господарські операції між позивачем та його контрагентом мали реальний характер, діяльність позивача була спрямована на отримання економічної вигоди від підприємницької діяльності, підприємства ознак фіктивності на час здійснення господарської операції не мали, що зумовлює хибність висновків податкового органу.

На думку суду, позовні вимоги позивача в цій частині знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими, доведеними та не спростовані відповідачем.

Щодо висновків перевірки про порушення позивачем правил формування податкового кредиту за результатами взаємовідносин із контрагентом ТОВ "ВіДі-Пауер", судом встановлено наступне.

Як слідує із Акту перевірки висновок про порушення позивачем вимог пункту п. 198.1, п. 198.3, ст.198. п. 201.1, ст. 201 Податкового кодексу України по взаємовідносинам з ТОВ "ВіДі-Пауер" ґрунтується на тому, що ТОВ "Стукалівське" не мало підстав для включення до складу податкового кредиту за спеціальною декларацією з податку на додану вартість сум ПДВ, сплачених при придбанні у ТОВ "ВіДі-Пауер" автомобіля Jaguar F-Pace І999сс i4D 180PS Diesel AWD 5 Door Auto Prestige-2016, який використовувався безпосередньо директором ТОВ "Стукалівське", а не у виробництві сільськогосподарської продукції.

Як пояснив представник позивача під час судового засідання, ТОВ "Стукалівське" було включено податкову накладну №409 від 31.08.2016 на загальну суму 1027.926,90 грн., в т.ч. ПДВ 205 585,38 грн. виписану ТОВ "ВіДі-Пауер" до податкової декларації № від 19.09.2016 (спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського господарства).

Відповідно до пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Згідно пункту 50.2 статті 50 Податкового кодексу України платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок (з урахуванням термінів продовження, зупинення або перенесення термінів її проведення) не має права подавати уточнюючі податкові декларації (розрахунки) до поданих ним раніше податкових декларацій з відповідного податку і збору за звітний (податковий) період, який перевіряється контролюючим органом. Це правило не поширюється на випадки, встановлені абзацом третім пункту 50.1 статті 50 цього Кодексу.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що платники податків наділені правом подавати уточнюючі розрахунки до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період та до початку документальних планових та позапланових перевірок.

Відповідно до вищезазначеного 20.02.2019, 21.02.2019 та 27.02.2019 позивачем до органів ДФС було подано уточнюючі розрахунки до декларацій з ПДВ за період серпень 2016 - січень 2017 років.

За результатами уточнюючих розрахунків податкову накладну №409 від 31.08.2016 було виключено зі складу податкового кредиту податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2016 року (спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського господарства), та зі складу залишку від`ємного значення по податкових деклараціях з податку на додану вартість за серпень - грудень 2016 року (спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського господарства) та включено до складу податкового кредиту податкової декларації з податку на додану вартість « 0110» за січень 2017 року.

Згідно із загальними деклараціями з податку на додану вартість в період серпень-грудень 2016 року сума від`ємного значення, що зараховується до податкового кредиту складала 302 грн. і в цей період залишалася незмінною.

Аналізуючи вищевказане, суд прийшов до висновку про відсутність порушення з боку підприємства порядку формування податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ "ВіДі-Пауер" , враховуючи що уточнюючі розрахунки прийнято податковим органом та дану суму знято з податкового кредиту позивача.

За результатами уточнюючих розрахунків сума ПДВ, яка підлягає до сплати до бюджету, не виникала та не зменшувалася. Зменшувалося лише від`ємне значення у періодах серпень - грудень 2016 року та відповідно у січні 2017 вирівнявся результат по декларації з ПДВ за січень 2017. Результат декларації за січень 2017 року становить 844492 грн. і включає: 302 грн. (із загальної декларації за 2016 рік), 616878 грн. (із спеціальної декларації за 2016 рік, після коригування), 205585 грн. (сума коригування, яка була вирахувана із спеціального режиму і донарахована в об`єднану декларацію за 2017 рік) і 21727 грн. (ПДВ за січень 2017 року).

Твердження відповідача про можливість уточнення позивачем виключно суми позитивного значення податкового зобов`язання не узгоджується із вищенаведеними положеннями статті 50 ПК України.

Таким чином, висновки перевірки позивача по взаємовідносинам із ТОВ "ВіДі-Пауер" не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Інших порушень правил формування податкового кредиту відповідачем не наведено, а судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що висновки акту не відповідають дійсним обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах закону, а оскаржувані податкові повідомлення рішення було винесено відповідачем без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, тобто необґрунтовано, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Факт сплати позивачем судового збору у розмірі 9721,91 грн. підтверджується платіжним дорученням від 26.002.2020 №44.

З огляду на вищевикладене, зважаючи на задоволення адміністративного позову ТОВ "Стукалівське", суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Полтавській області на його користь витрати зі сплати судового збору в розмірі 9721,91 грн.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом встановлено, що 15.05.2019 між ТОВ "Стукалівське" (клієнт) та ОСОБА_1 (адвокат) укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого за надані послуги клієнт сплачує адвокату гонорар, який складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами та зазначені у додатку 1 до цього договору. Факт наданих послуг підтверджується актом наданих послуг, який є додатком 2 до цього договору.

Позивачем надано акт приймання-передачі наданих послуг від 31.03.2020 на загальну суму 15 000 грн, в якому зазначено детальний опис робіт (наданих послуг), платіжне доручення про оплату гонорару від 30.03.2020 №108.

При цьому законодавством не встановлено права суду змінювати розмір гонорару і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Дослідивши акт виконаних робіт за договором, оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, значення справи для сторони, суд приходить висновку про необхідність стягнення на користь ТОВ "Стукалівське" за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Полтавській області витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в сумі 15000 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Стукалівське" (вул. Центральна, 38, с. Стукалівка, Гребінківський район, Полтавська область, 37451, ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 27 листопада 2019 року №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 27 листопада 2019 року №.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стукалівське" витрати зі сплати судового збору в розмірі 9 721,91 грн. (дев`ять тисяч сімсот двадцять одна гривня дев`яносто одна копійка), витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням положень пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне рішення складено 09 липня 2020 року.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва