Справа № 160/3921/20
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2020 року Справа № 160/3921/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
10 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період роботи: з 17.10.1979 р. по 11.04.1980 р. - на підприємстві «Днепропетровский ЗККХЗ им. Калинина Санаторій профілакторій», з 15.03.1983 р. по 14.10.1991 р. - на підприємстві "Днепропетровский профком КХЗ им. Калинина Санаторий профилакторий», з 10.04.1996 р. по 23.07.1998 р. - на підприємстві «Полное Общество Фирма «Ревиан»;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 на підставі заяви про призначення пенсії від 24.07.2019 року та наданих документів, починаючи з 24.07.2019 року.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 24.07.2019 р. вона звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. Проте, пенсійним органом було відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії у зв`язку із недостатністю в неї загального страхового стажу, який складає лише 18 років 1 місяць 27 днів з необхідних 26 років. При цьому, зазначивши, що періоди роботи, зазначені в трудовій книжці під записом № №3-4, 9-10, 14-15 не можуть бути враховані до загального страхового стажу, оскільки маються певні недоліки при заповненні трудової книжки ОСОБА_1 . З такою відмовою позивач не погоджується, що стало підставою для звернення до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 160/3921/20. Призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
30.04.2020 р. представником Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подано до канцелярії суду відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечив проти позову та зазначив, що згідно наданих документів позивачу можливо зарахувати до загального страхового стажу лише 18 років 1 місяць 27 днів. Період, зазначений в пунктах 3-4, 9-10 трудової книжки позивача, не може бути врахований до загального страхового стажу, оскільки відсутнє посилання на відповідну статтю, пункт закону, що передбачено п. 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Період, зазначений в пунктах 14-15 трудової книжки, не може бути врахований до загального страхового стажу, оскільки на даті звільнення відсутній на печатці підприємства ідентифікаційний код з Єдиного державного реєстру підприємств, що суперечить вимогам постанови Кабінету Міністрів України №118 від 22.01.1996. Оскільки підтверджуючі довідки позивачем не надані, в призначенні пенсії за віком згідно наданої заяви від 24.07.2019 ОСОБА_1 було відмовлено.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24.07.2019 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Листом від 11.11.2019 р. №7997/М-09 відділом з питань перерахунків пенсій №2 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомлено позивача про відмову в призначенні пенсії за віком з підстав відсутності необхідного страхового стажу. Зазначено, що згідно наданих позивачем документів можливо зарахувати до загального страхового стажу лише 18 років 1 місяць 27 днів. Періоди, зазначені в п.п. 3-4, 9-10 трудової книжки, не можуть бути враховані до загального страхового стажу, оскільки відсутнє посилання на відповідну статтю, пункт закону. Період, зазначений в п.п. 14-15 трудової книжки, не може бути врахований до загального страхового стажу, оскільки на даті звільнення відсутній на печатці підприємства ідентифікаційний код з Єдиного державного реєстру підприємств. Оскільки підтверджуючі довідки ОСОБА_1 не надані, в призначенні пенсії за віком згідно наданої заяви від 24.07.2019 р. їй відмовлено.
З такою відмовою позивач не погоджується, що стало підставою для звернення до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачений Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі по тексту Закон № 1058-IV).
Частиною 1 ст. 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.
До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року - 59 років.
Статтею 1 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Як підтверджено матеріалами справи, на час звернення ОСОБА_1 до пенсійного органу із заявою про призначення їй пенсії (24.07.2019р.), вона досягла необхідного пенсійного віку (59 років), передбаченого ст..26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Однак, пенсійний орган не врахував до загального страхового стажу періоди роботи позивача на: підприємстві «Днепропетровский ЗККХЗ им. Калинина Санаторий профилакторий» (мовою оригіналу) з 17.10.1979 р. по 11.04.1980 р. з підстав відсутності посилання на відповідну статтю, пункт закону, що передбачено п, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників; на підприємстві «Днепропетровский профком КХЗ им. Калинина Санаторий профилакторий» (мовою оригіналу) з 15.03.1983 р. по 14.10.1991 р. з підстави того, що в трудовій книжці при звільненні відсутнє посилання на відповідну статтю, пункт закону, що передбачено п. 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників; на підприємстві Фирма «Ревиан» (мовою оригіналу) з 10.04.1996 р. по 23.07.1998 р. з підстав того, що в трудовій книжці на даті звільнення на печатці підприємства відсутній ідентифікаційний код з Єдиного державного реєстру підприємств, що суперечить вимогам постанови Кабінету Міністрів України № 118 від 22.01.1996 року.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі по тексту Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок № 637).
Згідно п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм дає суду підстави зробити висновок, що надання особою до пенсійного органу документів та уточнюючих довідок на підтвердження наявного трудового стажу при призначенні пенсії потрібно лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відповідні записи в ній.
Водночас, суд зауважує, що трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 містить всі необхідні записи, які підтверджують факт роботи ОСОБА_1 у спірні періоди: з 17.10.1979 р. по 11.04.1980 р. на підприємстві «Днепропетровский ЗККХЗ им. Калинина Санаторий профилакторий» (мовою оригіналу); з 15.03.1983 р. по 14.10.1991 р. на підприємстві «Днепропетровский профком КХЗ им. Калинина Санаторий профилакторий» (мовою оригіналу); з 10.04.1996 р. по 23.07.1998 р. на підприємстві Фирма «Ревиан» (мовою оригіналу).
Суд не приймає до уваги доводи відповідача з приводу того, що в трудовій книжці позивача є в наявності певні недоліки в оформлені трудової книжки, такі як відсутність посилання на відповідну статтю, пункт закону або відсутність на печатці підприємства ідентифікаційного коду з Єдиного державного реєстру підприємств, оскільки, на думку суду, наявність таких недоліків щодо заповнення трудової книжки не є підставою вважати, що вказані спірні періоди роботи не підтверджують факту перебування особи на відповідній посаді, до того ж, обов`язок щодо оформлення та ведення трудових книжок покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, а не на працівника.
Отже, наведені обставини свідчать про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області безпідставно не врахувало ОСОБА_1 періоди її роботи з 17.10.1979 р. по 11.04.1980 р. - на підприємстві «Дніпропетровський ЗККХЗ ім. Калинина Санаторій профілакторій», з 15.03.1983 р. по 14.10.1991 р. - на підприємстві «Дніпропетровський профком КХЗ ім. Калинина Санаторий профилакторий», з 10.04.1996 р. по 23.07.1998 р. - на підприємстві «Полное Общество Фірма «Ревиан» до загального страхового стажу, чим порушило право позивача на отримання належного їй пенсійного забезпечення, а отже відмова відповідача, викладена в листі від 11.11.2019 р. №7997/М-09, є протиправною.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на викладене вище, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу періоди роботи: з 17.10.1979 р. по 11.04.1980 р. на підприємстві «Дніпропетровський ЗККХЗ ім. Калініна Санаторій профілакторій», з 15.03.1983 р. по 14.10.1991 р. - на підприємстві «Дніпропетровський профком КХЗ ім. Калініна Санаторій профілакторій», з 10.04.1996 р. по 23.07.1998 р. - на підприємстві «Полное Общество Фірма «Ревиан».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити пенсію за віком ОСОБА_1 на підставі заяви про призначення пенсії від 24.07.2019 року та наданих документів, починаючи з 24.07.2019 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.М. Олійник