Справа № 360/346/20
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 липня 2020 року

м. Київ

справа № 360/346/20

адміністративне провадження № К/9901/15708/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білак М.В.,

суддів: Губської О.А., Мартинюк Н.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2020 року у справі №360/346/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність ліквідаційної комісії Лисичанського МВ ГУМВС України у Луганській області щодо не нарахування та не сплати позивачу індексації грошового забезпечення за періоди часу: з січня 2006 року по червень 2007 року, серпень - вересень 2007 року, листопад 2007 року, з січня по квітень 2008 року, з червня 2011 року по грудень 2011 року, з січня 2012 року по 06 листопада 2015 року;

зобов`язати ліквідаційну комісію Лисичанського МВ ГУМВС України у Луганській області відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» здійснити розрахунок індексації грошового забезпечення за вказані періоди;

зобов`язати ліквідаційну комісію Лисичанського МВ УМВС України у Луганській області відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» здійснити виплату ОСОБА_1 заборгованості з індексації грошового забезпечення відповідно до здійсненого розрахунку.

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо не нарахування та не сплати позивачу індексації грошового забезпечення за періоди часу: з 07 листопада 2015 року по жовтень 2017 року та січень 2018 року;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області відповідно до ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» здійснити розрахунок індексації грошового забезпечення позивачу за періоди часу: з 07 листопада 2015 року по жовтень 2017 року та січень 2018 року;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» здійснити виплату позивачу заборгованості з індексації грошового забезпечення відповідно до здійсненого розрахунку.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2020 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Луганській області здійснити розрахунок та виплатити індексацію грошового забезпечення позивачу за період з 07 листопада 2015 року по жовтень 2017 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суди попередніх інстанцій врахували правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 31 січня 2019 року у справі № 823/2249/18.

У поданій касаційній скарзі позивач з посиланням на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, та прийняти нове, яким задовольнити в повному обсязі позовні вимоги.

На підставі аналізу доводів касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 30 вересня 2016 року №1402-VIII гарантовано право особи на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

8 лютого 2020 набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII (далі - Закон № 1700-VII) займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Як вбачається з оскаржуваних судових рішень та матеріалів касаційної скарги позивач проходив службу в Лисичанському міському відділі ГУМВС України у Луганській області; Отже, він не є особою, яка займає відповідальне чи особливо відповідальне становище в розумінні Закону № 1700-VII.

Як вбачається з рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року зазначену справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, а відтак ухвалені у цій справі рішення касаційному оскарженню не підлягають.

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Отже, зміст вказаних норм та проведений аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої й апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у розглядуваному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Отже, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України, Верховний Суд

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2020 року у справі №360/346/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіМ.В. Білак О.А. Губська Н.М. Мартинюк,