Справа № 620/2298/20
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2020 року Чернігів Справа № 620/2298/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Лобана Д.В.,

за участі секретаря - Вершняк Л.Л.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Тарабанька Д.М.,

представника відповідача - Шетелі Л.І.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження, з урахуванням правил для розгляду окремих категорій термінових справ, у судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 61783539 від 04.06.2020, прийняту державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач) ОСОБА_2 .

Позов обґрунтовано тим, що на виконання рішення суду Пенсійним фондом до трудової книжки позивача не було внесено запис про відновлення на посаді, яку він обіймав раніше, і визнання недійсним запису про незаконне звільнення. Таким чином, висновки державного виконавця, викладені в оскаржуваній постанові від 04.06.2020 про закінчення виконавчого провадження ВП № 61783539, що рішення виконано фактично в повному обсязі згідно з виконавчим документом є необґрунтованими і суперечать нормам чинного законодавства. Відповідно, оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.06.2020, прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ на 08 липня 2020 року об 10:00 год.

У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позов, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те що, оскільки рішення суду виконано, 04.06.2020 державним виконавцем правомірно прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 61783539, яка повністю відповідає вимогам п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", при винесенні оскаржуваних постанов державний виконавець діяв на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, жодних порушень норм чинного законодавства державним виконавцем не допущено, а тому підстави для скасування постанов відсутні.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та наполягав на відмові у їх задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року у справі № 620/1941/19 (а.с. 11-22) позовну заяву ОСОБА_1 до Пенсійного Фонду України, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано пункт 1 наказу Пенсійного фонду України від 31 травня 2019 року № 257-о «Про звільнення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 » в частині звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області.

На виконання постанови Верховного Суду від 27.02.2020 Пенсійним фондом України було прийнято наказ від 05 березня 2020 року № 44-о «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 » (а.с. 23), у якому зазначено «Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області з 01 червня 2019 року».

З даним наказом позивача було ознайомлено 12.03.2020.

Під час ознайомленням з наказом позивач одночасно надав свою трудову книжку для внесення відповідних записів до управління по роботі з персоналом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (як правонаступника реорганізованого Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області), однак її було повернуто без внесення відповідних записів.

Позивачем було подано заяву від 27.03.2020 на ім`я начальника Державної виконавчої служби України, до якої було додано виконавчий лист № 620/1941/19, виданий 19.03.2020 (а.с. 24-25).

09.04.2020 державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владислав Андрійович прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження № 61783539 з виконання виконавчого листа № 620/1941/19, виданого 19.03.2020 Чернігівським окружним адміністративним судом про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області з 01 червня 2019 року (а.с. 28-29).

04.06.2020 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владиславом Андрійовичем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 61783539, якою встановлено, що рішення виконано фактично в повному обсязі згідно з виконавчим документом. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом» (а.с. 32-33).

Вважаючи вказану постанову від 04.06.2020 по ВП № 61783539 протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що, відповідно до закону, підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404).

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII та ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно ч. 3 ст. 14 КАС України невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями статті 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Частиною 4 статті 372 КАС України визначено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно положень ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 63 Закону № 1404-VIII визначено порядок дій виконавця щодо перевірки виконання рішення боржником.

Відповідно до частини 1 статті 65 Закону № 1404-VIII рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Частиною другою статті 65 Закону № 1404-VIII передбачено, що рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Виконавче провадження з підстав, визначених у п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону №1404-VIII, закінчується у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Про закінчення виконавчого провадження з указаних підстав приймається мотивована постанова, яка має містити обставини, що свідчать про фактичне виконання судового рішення та засоби їхнього встановлення.

Закінчуючи виконавче провадження із зазначених підстав, державний виконавець зобов`язаний пересвідчитися, що відповідне зобов`язання виконано у чіткій відповідності з резолютивною частиною рішення суду та мотивами, якими керувався суд, постановляючи таке рішення.

Отже, рішення суду про поновлення особи на роботі уважається виконаним з моменту прийняття уповноваженим органом чи особою наказу про поновлення незаконно звільненого працівника та внесення відповідного запису до його трудової книжки.

Як встановлено судом, на виконання постанови Верховного Суду від 27.02.2020 Пенсійним фондом України було прийнято наказ від 05 березня 2020 року № 44-о «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 » (а.с. 23), у якому зазначено «Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області з 01 червня 2019 року», а до його трудової книжки, на підставі вказаного наказу, не було внесено запис про поновлення на службі (а.с. 36-41).

Згідно з пунктом 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110 (із змінами), усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до пункту 2.10 Інструкції № 58 до трудової книжки, у разі незаконного звільнення, має бути внесено запис: «Запис за № таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі».

Однак, як вбачається з матеріалів справи, до трудової книжки позивача в порушення вищезазначених вимог Закону № 1404-VIII та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 110 не було внесено запис про відновлення його на посаді, яку він обіймав раніше, і визнання недійсним запису про незаконне звільнення, доказів на спростування доводів позивача відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

«Ефективний засіб правого захисту» у розумінні ст. 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. В той же час, винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Наведене обумовлює висновок про те, що боржником не вчинені дії, що були встановлені рішенням суду, що в свою чергу свідчить про невиконання ним постанови суду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження, як рішення суб`єкта владних повноважень, не відповідає вимогам та принципам, передбаченим у ч. 2 ст. 2 КАС України, оскільки прийнята необґрунтовано та без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тому позов про визнання протиправною та скасування постанови належить задоволенні повністю.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 61783539 від 04.06.2020, прийняту державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком Владиславом Андрійовичем.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України сплачений судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції або безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ).

Відповідач: відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ - 00015622).

Повний текст рішення суду складено 08 липня 2020 року.

Суддя Д.В. Лобан