Справа № 520/9214/19
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 липня 2020 року

Київ

справа №520/9214/19

адміністративне провадження №К/9901/15435/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Гусака М.Б., Усенко Є.А.,

перевіривши касаційну скаргу Державної податкової служби України, яка є правонаступником Державної фіскальної служби України, на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 520/9214/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕДЕС КОМПАНІ" до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Харківській області про визнання незаконними дій, скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

23.06.2020 до суду надійшла касаційна скарга Державної податкової служби України.

При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Отже, системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351 - 354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

У цій справі підставами касаційного оскарження судових рішень визначено пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України а саме: відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування положень статті 200-1 ПК України у правовідносинах щодо анулювання суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні в системі електронного адміністрування ПДВ внаслідок анулювання реєстрації платника ПДВ.

Досліджуючи наведену підставу касаційного оскарження судового рішення у взаємозв`язку із предметом спору у цій справі, колегія суддів встановила таке.

Вимогами адміністративного позову було: визнати незаконними дії ГУ ДФС у Харківській області щодо прийняття рішення №3350 від 31.05.2019 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «СЕДЕС КОМПАНІ»; скасувати рішення ГУ ДФС у Харківській області про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість №3350 від 31.05.2019 ТОВ «СЕДЕС КОМПАНІ»; зобов`язати Державну фіскальну службу України, Головне управління ДФС у Харківській області поновити реєстрацію платника ПДВ ТОВ «СЕДЕС КОМПАНІ»; визнати незаконними дії Державної фіскальної служби України щодо протиправного списання показників ТОВ «СЕДЕС КОМПАНІ» реєстраційного ліміту в розмірі 96655939,83 грн (сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних) з рахунку в Системі електронного адміністрування ПДВ; зобов`язати Державну фіскальну службу України, Головне управління ДФС у Харківській області збільшити ТОВ «СЕДЕС КОМПАНІ» реєстраційний ліміт в розмірі 96655939,83 грн. (сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних) в Системі електронного адміністрування ПДВ, які були раніше наявні.

На обґрунтування своїх вимог, ТОВ «СЕДЕС КОМПАНІ» посилалося на те, що з 01.05.2015 воно було зареєстровано платником податку на додану вартість. ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області прийнято рішення № 24 від 15.12.2015 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ "СЕДЕС КОМПАНІ". Зазначене рішення ДПІ скасовано у судовому порядку. 11.10.2018 позивач звернувся до Державної фіскальної служби України із заявою та належно завіреними копіями судових рішень у справі №820/159/16 для вчинення дій щодо поновлення реєстрації платника ПДВ. 19.03.2019 листом №12722/6/99-99-08-01-04-15 Державна фіскальна служба України повідомила, що вчинити відповідні дії по відновленню реєстрації зобов`язано контролюючий орган на обліку в якому перебуває позивач (таким органом є ГУ ДФС у Харківській області). 21.03.2019 реєстрацію платника ПДВ ТОВ «СЕДЕС КОМПАНІ» було поновлено. Станом на 26.02.2019 у позивача в системі електронного адміністрування ПДВ відображувався показник реєстраційної суми ПДВ в розмірі 96655939,83 грн. 05.03.2019 позивачу стало відомо, що вищевказаний показник в розмірі 96655939,83 грн припинив відображатися в Системі електронного адміністрування ПДВ на рахунку ТОВ «СЕДЕС КОМПАНІ». 26.03.2019 позивач подав податкову декларацію з ПДВ за лютий 2019 року, тобто за перший звітний місяць після поновлення реєстрації платника ПДВ з відображенням показників реєстраційної суми. 04.06.2019 позивачу стало відомо, що в Реєстрі платників ПДВ було внесено запис про анулювання реєстрації позивача платником ПДВ з 31.05.2019. Підставою такого анулювання зазначено відсутність поставок та ненадання декларацій. ТОВ «СЕДЕС КОМПАНІ» не погоджується з даним рішенням податкового органу та вважає, що такі дії не відповідають нормам податкового законодавства, оскільки у позивача виник обов`язок щодо подання декларації з ПДВ лише з моменту поновлення реєстрації позивача платником ПДВ, відповідно в даному випадку відсутні послідовні 12 місяців неподання декларацій.

Задовольняючи позов частково, суд апеляційної інстанції виходив з того, що установлення судом факту протиправності рішення суб`єкта владних повноважень зумовлює виникнення потреби в обтяженні цього або іншого (в разі коли має місце подія вибуття платника податків поза межі територіальної юрисдикції певного органу Державної фіскальної служби України) суб`єкта обов`язком усунути всі спричинені рішенням негативні юридичні наслідки та повернути платника податків у первинне правове становище, яке існувало до моменту прийняття цього рішення. Для цього відповідач мав вчинити дії з: поновлення реєстрації суб`єкта господарювання як платника податку на додану вартість, поновлення дії договору про визнання електронних документів, поновлення функціонування рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, перерахування до бюджету залишку коштів, відновлення даних рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, перерахування до бюджету залишку коштів.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що відновлення показників реєстраційного ліміту ПДВ (суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних) в Системі електронного адміністрування ПДВ охоплюється виконанням вказаного рішення суду щодо усунення всіх спричинених рішенням негативних юридичних наслідків та повернення платника податків у первинне правове становище.

Право позивача на податковий кредит з ПДВ у сумі 96655939,83 грн за податковими накладними, виписаними постачальниками і зареєстрованими у ЄРПН, а також на від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного податкового періоду, у даних спірних правовідносинах відповідачами не спростовано. Стосовно вказаних обставин відсутній спір, а тому перелічені обставини перед судом не доказуються.

Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що припинення відображення показників реєстраційної суми ПДВ ТОВ «СЕДЕС КОМПАНІ» у сумі 96655939,83 грн відбулось після скасування рішення суб`єкта владних повноважень про анулювання реєстрації позивача як платника податку на додану вартість та після поновлення реєстрації платника податку на додану вартість юридичної особи ТОВ "СЕДЕС КОМПАНІ", а відтак, є протиправними.

Отже, саме щодо цього висновку суду апеляційної інстанції і наведено у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судами норм матеріального права у взаємозв`язку із посиланням на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Разом з тим, враховуючи зміст заявлених і задоволених позовних вимог, перед судом було поставлено питання правомірності рішення ГУ ДФС у Харківській області про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість №3350 від 31.05.2019 ТОВ «СЕДЕС КОМПАНІ».

Задовольняючи позов в цій частині, суд апеляційної інстанції виходив з того, що у разі скасування рішення про анулювання реєстрації, якщо інше не визначено судовим рішенням, контролюючий орган вносить до Реєстру запис про реєстрацію платника ПДВ із урахуванням особливостей, визначених Положенням про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2014 №1130. Отже, обов`язок внесення відповідних змін до Реєстру платників ПДВ щодо поновлення реєстрації платника ПДВ на підставі рішення суду повністю належить контролюючому органу та не залежить від позивача.

З огляду на те, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 22.06.2016 у справі №820/159/16 щодо поновлення реєстрації платником ПДВ ТОВ "СЕДЕС КОМПАНІ" була виконана податковим органом 21.03.2019, у контексті положень підпункту "г" пункту 184.1 статті 184 ПК України відлік контролю діяльності ТОВ "СЕДЕС КОМПАНІ" протягом 12 послідовних місяців розпочався 21.03.2019, адже до цього моменту останній був позбавлений можливості подавати контролюючому органу декларації з податку на додану вартість в силу відсутності реєстрації платником такого податку і у позивача не існувало об`єктивної можливості подавати звітність та декларації у зв`язку з анулюванням реєстрації платника ПДВ рішенням № 24 від 15.12.2015 до поновлення реєстрації як платника ПДВ.

Цей висновок обґрунтований, зокрема, посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 18.11.2019 у справі №2040/8144/18, від 20.03.2019 у справі №826/6603/16, від 26.03.2019 у справі №820/1504/18.

Після поновлення реєстрації платника ПДВ ТОВ «СЕДЕС КОМПАНІ» 21.03.2019, на виконання вимог Податкового кодексу України, позивачем були подані декларації з податку на додану вартість, зокрема, за лютий, березень, та квітень 2019 року, які згідно з квитанціями були прийняті контролюючим органом.

З урахуванням того, що вдруге реєстрацію ТОВ «СЕДЕС КОМПАНІ» платником ПДВ було анульовано оскаржуваним в межах цієї справи рішенням податкового органу від 31.05.2019, суд дійшов висновку про протиправність прийняття оскаржуваного рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ "СЕДЕС КОМПАНІ" на підставі підпункту "г" пункту 184.1 статті 184 ПК України, оскільки з дати поновлення реєстрації платником податку на додану вартість і до дати прийняття ГУ ДФС у Харківській області рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ "СЕДЕС КОМПАНІ" №3350 від 31.05.2019 не пройшло 12 послідовних місяців.

Апеляційний суд встановив, що по суті, рішення про анулювання реєстрації позивача як платника ПДВ було прийняте контролюючим органом безвідносно до судового оскарження попереднього рішення про анулювання реєстрації платником податку на додану вартість ТОВ "СЕДЕС КОМПАНІ", однак, такі дії не узгоджуються із приписами ПК України та Положення №1130.

З огляду на доводи касаційної скарги, скаржник не погоджується з цим висновком апеляційного суду, разом з тим, наведене обґрунтування не містить посилань на конкретну норму права, яку було порушено судом апеляційної інстанції, у взаємозв`язку із підставами для касаційного оскарження судового рішення, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, може унеможливити в подальшому її розгляд.

У зв`язку з наведеним, варто запропонувати скаржнику подати уточнену касаційну скаргу, зміст якої, зокрема, щодо підстав касаційного оскарження, має бути викладено з урахуванням мотивів, наведених у цій ухвалі.

Крім того, відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 330 КАС України до касаційної скарги додаються документ про сплату судового збору, а також копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи. Якщо касаційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору.

Проте скаржник до касаційної скарги документ про сплату судового збору не додав, про підстави звільнення від сплати судового збору не повідомив.

Відповідно до підпункту 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI), за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, розмір судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI (у редакції чинній на день подання позову до суду) за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано юридичною особою, ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частин третьої і четвертої статті 6 Закону № 3674-VI у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Судом апеляційної інстанції задоволено дві вимоги немайнового характеру, а у касаційній скарзі заявлено вимоги про скасування судового рішення у повному обсязі, за подання касаційної скарги у цій справі скаржник має сплатити судовий збір у розмірі 7684 грн (1921 грн * 2 * 200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду сплачується шляхом внесення або перерахування коштів за реквізитами:

Отримувач коштів - УК у Печерському районі /Печерський район/22030102

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897

Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)

Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007

Код класифікації доходів бюджету - 22030102

Найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055)

Символ звітності банку - 207

Призначення платежу - *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.

Відповідно до частин другої і шостої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу. Питання про залишення касаційної скарги без руху вирішується колегією суддів у складі трьох суддів не пізніше двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги. Питання про повернення касаційної скарги суд касаційної інстанції вирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Згідно з положеннями частини першої та другої статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Водночас, 02.04.2020 набрав чинності Закон України від 30.03.2020 № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким внесено зміни, зокрема, до Кодексу адміністративного судочинства України. Розділ VI "Прикінцеві положення" КАС України доповнено пунктом 3, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема, статтею 169 цього Кодексу продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до абзацу другого наведеного пункту строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 169, 328, 330, 332, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової служби України, яка є правонаступником Державної фіскальної служби України, на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 520/9214/19 залишити без руху.

Надати скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали, але не пізніше п`яти днів з дня закінчення строку дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) для усунення недоліків касаційної скарги, а саме:

- для надання суду уточненої касаційної скарги, зміст якої, зокрема щодо підстав касаційного оскарження, має бути викладено з урахуванням мотивів, наведених у цій ухвалі;

- для надання платіжного документа про оплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі встановленому Законом № 3674-VI.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіМ.М. Гімон М.Б. Гусак Є.А. Усенко