Справа № 640/7679/20
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2020-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2020 року м. Київ № 640/7679/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «МТІ»
до третя особа про Комісії з акредитації організацій колективного управління Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України Громадська спілка «Український музичний альянс» визнання протиправними та скасування рішень,
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МТІ» (надалі - позивач, Товариство) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Комісії з акредитації організацій колективного управління Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (надалі - відповідач-1, Комісія), Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (надалі - відповідач-2, Міністерство, Мінекономіки, Установа), за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Громадської організації «Український музичний альянс», в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з акредитації організацій колективного управління від 21.12.2019 про акредитацію організації колективного управління "Український музичний альянс" у сфері обов`язкового колективного управління - відтворення в домашніх умовах і в особистих цілях творів, виконань, зафіксованих у фонограмах, відеограмах, їх примірниках, а також аудіовізуальних творів та їх примірників;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 18.02.2020 № 267 "Про акредитацію організації колективного управління".

В обґрунтування позовних вимог в частині, що стосуються відповідача-1, позивач зазначає, що Комісія не мала правових підстав приймати рішення від 21.12.2019 про акредитацію організації колективного управління Громадська спілка «Український музичний альянс», оскільки Положення «Про комісію з акредитації організацій колективного управління», затверджене наказом Мінекономіки від 04.01.2019 № 8, на підставі якого оголошено конкурс, визнано протиправним та нечинним в судовому порядку. В частині позовних вимог до Міністерства позивач посилається на те, що Наказ № 267 від 18.02.2020 є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки прийнятий на підставі нормативного акта, дію якого також зупинено в судовому порядку.

Обґрунтовуючи наявність порушеного права, позивач посилається на те, що прийняття оскаржуваних рішень призвело до того, що акредитацію було отримано третьою особою всупереч встановлених Законом процедур. Відтак, організація колективного управління, яка отримала акредитацію, діє незаконно, а всі дії такої організації, у тому числі і затвердження тарифів, подальший збір винагороди з позивача носять протиправний характер.

Також, позивач звертає увагу суду на те, що 04.03.2020 року Мінекономіки оприлюднено проект попередніх тарифів ГС «Український музичний альянс» у сфері обов`язкового колективного управління - відтворення в домашніх умовах і в особистих цілях творів, виконань, зафіксованих у фонограмах, відеограмах, їх примірниках, а також аудіовізуальних творів та їх примірників та оголошено про початок процесу переговорів про встановлення остаточних тарифів.

Таким чином, суть порушеного права зводиться до того, що внаслідок протиправності оскаржуваних рішень, з порушенням законодавчо встановленого порядку, акредитацію отримано особою, яка відповідно до статті 23 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» буде здійснювати збір винагороди в інтересах інших осіб безпосередньо з позивача, в той час як позивач не погоджується зі сплатою коштів особі, яка акредитована з порушенням законодавчо встановленого порядку.

Також позивач зазначає, що застосування іншого способу захисту не є можливим, адже господарські суди при вирішенні питань щодо стягнення з позивача коштів на користь ГС «Український музичний альянс», як свідчить непоодинока судова практика (справи №910/5672/17, 910/7169/18, 910/12523/18 тощо), не виходять за межі предмету спору (стягнення) та не досліджують питання правомірності акредитації третьої особи.

При цьому, позивач не спростовує власне законодавчо встановлений обов`язок по сплаті відрахувань на користь будь-якої акредитованої організації колективного управління у сфері відтворення в домашніх умовах і в особистих цілях творів, виконань, зафіксованих у фонограмах, відеограмах, їх примірниках, а також аудіовізуальних творів та їх примірників, натомість наголошує на необхідності дотримання суб`єктами владних повноважень - відповідачами, публічно-правового порядку акредитації такої особи.

Ухвалою суду від 07.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 640/7679/20 та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

Мінекономіки та третя особа проти позову заперечують з підстав, викладених у письмовому відзиві і поясненнях. Посилаються на те, що оскаржувані рішення не порушують прав та інтересів позивача, а скасування Наказу № 8 від 04.01.2019 «Про затвердження Положення про комісію з акредитації організацій колективного управління» та зупинення дії нормативного акта, на підставі якого прийнятий наказ № 267 від 18.02.2020, не має значення при вирішенні даного спору по суті заявлених позовних вимог, адже акредитація організації колективного управління вчинена Міністерством на підставі закону. Крім того, посилаються на те, що як станом на дату проведення засідання Комісії (21.12.2019), так і станом на час розгляду справи Наказ № 375, яким керувалася Комісія, був і є чинним.

Позивачем подано відповідь на відзив Мінекономіки, у якому зазначено, що відповідачем не спростовується, що позивач є користувачем у розумінні Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» і саме користувачі у розумінні даного Закону зобов`язані сплачувати акредитованій організації колективного управління суми відрахувань. Також позивачем зазначено, що відповідачем не доведено правомірності своїх дій.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

21.12.2019 Комісією з акредитації організацій колективного управління, керуючись Законом України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав», Положенням про комісію з акредитації організацій колективного управління, затвердженим наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 14.11.2019 № 375, прийнято рішення, оформлене Витягом з протоколу № 4, а саме: Акредитувати організацію колективного управління Громадська спілка «Український музичний альянс» (вул. Шовковична, 10, офіс 28, м. Київ, Україна, 01021, код згідно з ) у сфері обов`язкового колективного управління - відтворення в домашніх умовах і в особистих цілях творів, виконань, зафіксованих у фонограмах, відеограмах, їх примірниках, а також аудіовізуальних творів та їх примірників, строком на три роки.

В даному Рішенні вказано, що воно набирає чинності з дати його затвердження наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України.

18.02.2020 Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України прийнято наказ № 267 «Про акредитацію організації колективного управління», яким, відповідно до статті 16 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав», наказів Міністерства від 21.11.2018 № 1741 «Про затвердження Порядку ведення Реєстру організацій колективного управління», від 14.11.2019 № 375 «Про затвердження Положення про комісію з акредитації організацій колективного управління», з урахуванням пункту 4.5 Протоколу № 4 засідання Комісії з акредитації організацій колективного управління від 21.12.2019, вирішено:

1. Акредитувати організацію колективного управління громадська спілка «Український музичний альянс» у сфері обов`язкового колективного управління - відтворення в домашніх умовах і в особистих цілях творів, виконань, зафіксованих у фонограмах, відеограмах, їх примірниках, а також аудіовізуальних творів та їх примірників, строком на три роки.

2. Департаменту розвитку сфери інтелектуальної власності протягом трьох робочих днів унести відомості про акредитацію громадської спілки «Український музичний альянс» до Реєстру організацій колективного управління.

Не погодившись з такими рішеннями відповідачів, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Стосовно позовних вимог в частині рішення Комісії з акредитації організацій колективного управління від 21.12.2019 про акредитацію організації колективного управління Громадська спілка «Український музичний альянс», суд встановив наступне.

Відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про авторське право і суміжні права» допускається відтворення в домашніх умовах і виключно в особистих цілях творів і виконань, зафіксованих у фонограмах, відеограмах, а також репрографічне відтворення літературних, фотографічних, образотворчих та інших подібних творів без згоди суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав, але з виплатою їм винагороди у порядку, встановленому законом. Особливості виплати винагороди у таких випадках визначені Законом України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав».

Згідно з частинами другою - третьою статті 23 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» збір винагороди за приватне копіювання (відтворення в домашніх умовах і в особистих цілях творів і виконань, зафіксованих у фонограмах, відеограмах, а також аудіовізуальних творів) здійснюється з виробників і (або) імпортерів цифрового, аналогового та іншого обладнання і матеріальних носіїв, із застосуванням яких можливо здійснити таке відтворення, на умовах, передбачених Законом України «Про авторське право і суміжні права».

Виплата винагороди за приватне копіювання здійснюється у формі відрахувань частки (у вигляді відсотків) вартості обладнання і матеріальних носіїв, із застосуванням яких можливо здійснити таке відтворення, крім: 1) професійного обладнання і (або) матеріальних носіїв, не призначених для використання в домашніх умовах; 2) обладнання і матеріальних носіїв, що експортуються за митну територію України; 3) обладнання і матеріальних носіїв, що ввозяться фізичною особою на митну територію України виключно в особистих цілях і без комерційної мети.

Імпортери зазначених у цій статті обладнання і (або) матеріальних носіїв сплачують відрахування акредитованій організації колективного управління у відповідній сфері протягом 30 календарних днів з дня митного оформлення обладнання і (або) матеріальних носіїв.

Виробники та імпортери зазначених у цій статті обладнання і (або) матеріальних носіїв подають акредитованій організації колективного управління у відповідній сфері документально підтверджені дані про кількість вироблених або ввезених на територію України обладнання і матеріальних носіїв. Установа і акредитована організація колективного управління мають право запитувати такі дані.

Як зазначає позивач та не заперечується іншими учасниками справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «МТІ» є імпортером обладнання і матеріальних носіїв, на які поширюються вимоги статті 23 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав», відтак позивач зобов`язаний сплачувати відрахування в акредитовану організацію колективного управління та виконувати інші встановлені законом обов`язки, в тому числі і подавати на запит акредитованої організації документально підтверджені дані про кількість ввезених на територію України обладнання і матеріальних носіїв.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» акредитована організація колективного управління визначається на відкритому конкурсі, що організовується Установою та проводиться постійно діючою комісією з акредитації організацій колективного управління (далі - комісія з акредитації) у визначеному цим Законом порядку. Порядок формування, строк повноважень та правила і процедури комісії з акредитації визначаються в положенні про комісію з акредитації організацій колективного управління, що затверджується Установою.

Згідно статті 1 наведеного Закону Установа - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності.

Частиною першою статті 20 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» встановлено, що організації колективного управління повинні будувати відносини з користувачами на засадах неупередженості, справедливості, обґрунтованості тарифів, вільного доступу до інформації. Умови надання дозволів на використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав повинні базуватися на об`єктивних і недискримінаційних критеріях.

Збирання організаціями колективного управління винагороди з користувачів здійснюється згідно із сферою, за якою організація зареєстрована і (або) акредитована та внесена до Реєстру організацій колективного управління.

Збирання винагороди (відрахувань) здійснюється організаціями колективного управління на підставі та в межах повноважень, отриманих від правовласників і (або) організацій колективного управління, і (або) аналогічних іноземних організацій на підставі договорів, укладених у письмовій (електронній) формі, або встановлених цим Законом.

Частиною другою наведеної статті закону визначено, що тарифи, що пропонуються для застосування у договорах з користувачами, мають бути об`єктивними та обґрунтованими, зокрема, з урахуванням економічної вигоди використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав у господарській діяльності, характеру та обсягів використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, виду діяльності користувача, фінансово-економічних показників ринку, на якому здійснюється використання зазначених об`єктів.

Порядок збору і розподілу винагороди за репрографічне відтворення творів і приватне копіювання визначений статтею 23 вказаного Закону.

Аналіз наведених норм в контексті спірних правовідносин дає змогу дійти висновку про те, що позивач, як імпортер та одночасно особа, яка зобов`язана здійснювати сплату певної суми коштів на користь Акредитованої організації, а також виконувати інші вимоги такої організації, вправі розраховувати на дотримання Установою і Постійно діючою комісією законодавчо визначеної процедури акредитації відповідної організації, адже реалізація рішень суб`єкта владних повноважень по акредитації організації колективного управління в подальшому неминуче призводить до понесення позивачем витрат - відрахувань до Акредитованої організації і позивач, на думку суду, має право справедливо очікувати акредитацій Установи з дотриманням встановлених процедур.

В контексті наведеного суд відхиляє доводи відповідача та третьої особи про те, що оскаржувані рішення є актами індивідуальної дії, призводять до виникнення прав і обов`язків виключно між Мінекономіки і Громадською спілкою «Український музичний альянс», а отже не порушують прав позивача.

Так, частиною третьою статті 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 125 Конституції України з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.

Юрисдикція та повноваження адміністративних судів, порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначаються Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке виникло внаслідок існування юридичного спору між особою, та, в даному випадку, суб`єктом владних повноважень.

Про існування юридичного спору свідчить той факт, що позивач переконаний в не дотриманні відповідачами процедури акредитації третьої особи, в той час як Мінекономіки заперечує такі твердження позивача та вважає, що процедура акредитацій відповідає всім законодавчо встановленим вимогам.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25 листопада 1997 № 6-зп «Щодо офіційного тлумачення частини другої статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України» частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо вважають, що ці рішення, дія чи бездіяльність порушують їхні права і свободи або перешкоджають здійсненню цих прав і свобод, а тому потребують правового захисту в суді.

З викладеної правової позиції Конституційного Суду України випливає, що умовою для звернення особи до суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб є наявність у позивача переконання в порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав.

Порушенням суб`єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею свого суб`єктивного права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона має право розраховувати в разі належної поведінки зобов`язаної особи.

Отже, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Таким чином, якщо особа вважає, що її суб`єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізованим належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов`язок, така особа має право звернутися за судовим захистом.

У разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання щодо наявності порушення суб`єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього розв`язати спір.

Дійсно, суд погоджується з доводами відповідача і третьої особи про те, що безпосередньо оскаржуваними рішеннями не вирішувалось питань про будь-які права і обов`язки позивача, а отже, дані розпорядчі акти суб`єкта владних повноважень самі по собі не призводять до зміни прав і обов`язків позивача, які існували до моменту прийняття відповідачами оскаржуваних рішень.

Разом з тим, як уже зазначалось судом, положення частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що судовому захисту підлягає також і охоронюваний законом інтерес.

У Рішенні від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 Конституційний Суд України розтлумачив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Отже, охоронюваний законом інтерес полягає у прагненні особи набути певних матеріальних або нематеріальних благ з метою задоволення певних потреб, якщо такі прагнення є абстрактними, тобто не випливають із певного суб`єктивного права у конкретних правовідносинах. Тому порушенням охоронюваного законом інтересу, яке дає підстави для звернення особи за судовим захистом, є створення об`єктивних перешкод на шляху до здобуття відповідного матеріального та/або нематеріального блага.

Таким чином, судовому захисту в адміністративних судах підлягають порушені права, свободи та законні інтереси особи в публічно-правових відносинах. При цьому визначальним для вирішення питання про обґрунтованість вимог особи у розв`язанні публічно-правового спору є встановлення факту порушення відповідних прав, свобод чи інтересів такої особи.

У свою чергу, як вже зазначалось, порушення прав, свобод та інтересів особи наявне тоді, коли сталися зміни стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку в публічно-правових відносинах.

Відповідні зміни або перешкоди можуть бути створені протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Якщо відповідні рішення, дії чи бездіяльність протиправно, на думку особи, спричинили виникнення, зміни чи припинення прав та обов`язків особи (тобто є юридично значимими), особа може порушити питання про визнання протиправними таких рішень, дій чи бездіяльності в судовому порядку.

Оскільки за наслідками акредитації відповідачами Громадської організації «Український музичний альянс», позивач вступає з такою особою у правовідносини в сфері сплати відрахувань, то дотримання суб`єктами владних повноважень публічної процедури акредитації організації має вирішальне значення в питаннях правомірності подальшої діяльності такої організації, а отже, дії відповідачів по акредитації установи прямо впливають на інтереси позивача в частині сплати коштів організації, яка має бути акредитована з чітким дотриманням законодавчо встановленого порядку.

Посилання відповідача та третьої особи на те, що позивач позбавлений можливості оскаржити спірні рішення внаслідок того, що позивач не є учасником процедури акредитації, судом відхиляються, адже в такому випадку акредитація будь-якої особи, навіть з порушенням законодавчо встановленого порядку, не може бути перевірена на предмет законності в суді, оскільки, на переконання суду, є очевидним, що ні Мінекономіки, ні третя особа не будуть звертатись до суду з відповідним позовом.

Як уже зазначалось, відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» (надалі - Закон №2415), акредитована організація колективного управління визначається на відкритому конкурсі, що організовується Установою та проводиться постійно діючою комісією з акредитації організацій колективного управління (далі - комісія з акредитації) у визначеному цим Законом порядку. Порядок формування, строк повноважень та правила і процедури комісії з акредитації визначаються в положенні про комісію з акредитації організацій колективного управління, що затверджується Установою.

Так, 04.01.2019 у відповідності до зазначеної вище норми Закону № 2415, Міністерством економічного розвитку і торгівлі України наказом № 8, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.01.2019 за № 77/33048, затверджено «Положення про комісію з акредитації організацій колективного управління» (далі - Положення).

Пунктом 1 розділу ІІІ Положення передбачено, в тому числі, що Мінекономрозвитку розміщує на своєму офіційному веб-сайті оголошення про початок відкритого конкурсу не пізніше ніж за 30 календарних днів до дня закінчення прийому заяв про акредитацію організації колективного управління.

В оголошенні обов`язково зазначаються сфера акредитації, строк для подання документів та дата засідання комісії.

У той же час, відповідно до абзацу 3 пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2415, через чотирнадцять місяців з дня набрання чинності цим Законом Установа оголошує конкурси на визначення акредитованих організацій колективного управління у сферах, передбачених абзацами четвертим і п`ятим частини п`ятої та абзацами четвертим і п`ятим частини шостої статті 11 цього Закону, та розпочинає прийом відповідних заяв від організацій колективного управління, про що розміщує оголошення на офіційному веб-сайті.

Беручи до уваги те, що вказаний Закон набрав чинності 22.07.2018, чотирнадцятимісячний строк закінчується 22.09.2019, таким чином Міністерство мало розпочати процедуру акредитації з оголошення конкурсів 23.09.2019.

Дійсно, 23.09.2019 на офіційному веб-сайті Мінекономіки, відповідно до статті 16 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» та наказу Мінекономрозвитку від 04.01.2019 № 8 «Про затвердження Положення про комісію з акредитації організацій колективного управління» було опубліковано оголошення про початок відкритого конкурсу для визначення акредитованої організації колективного управління у сфері обов`язкового колективного управління: відтворення в домашніх умовах і в особистих цілях творів, виконань, зафіксованих у фонограмах, відеограмах, їх примірниках, а також аудіовізуальних творів та їх примірників (а.с.31).

Як вбачається зі змісту вказаного оголошення, заяви про акредитацію організації колективного управління приймаються з 27.09.2019. Дата закінчення прийому заяв про акредитацію організації колективного управління 28.10.2019.

Також у вказаному оголошенні зазначено, що засідання комісії з акредитації організацій колективного управління у зазначеній сфері відбудеться 12.11.2019 о 14:00 в залі засідань департаменту інтелектуальної власності Мінекономіки (бульвар Дружби народів, 28, 1 поверх, кімната 120).

Разом з тим, до дати закінчення прийому заяв (28.10.2019) та одночасно до дати засідання комісії (12.11.2019), рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.08.2019 у справі №640/6326/19, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2019, визнано протиправним та нечинним наказ Мінекономрозвитку № 8 від 04.01.2019 та зобов`язано Міністерство юстиції України виключити з Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів України вказаний Наказ.

Таким чином, станом на 07.10.2019 Комісія з акредитації, яка була створена відповідно до вказаного Наказу № 8 від 04.01.2019, є неправомочною, а отже, не мала правових підстав для розгляду заяв та прийняття відповідного рішення про акредитацію.

При цьому, Міністерством не приймалось рішення про скасування конкурсу, який був розпочатий, в тому числі на підставі протиправного наказу № 8 від 04.01.2019. Тобто, Міністерство продовжувало приймати заяви зацікавлених осіб для участі у конкурсі до 28.10.2019, хоча станом на 28.10.2019 правомочної Комісії не існувало.

Як зазначає Мінекономіки в наданому відзиві (а.с.133), оскільки до 07.10.2019 наказ № 8 від 04.01.2019 був чинним, відповідно, будь-які процедури, які вже відбулись з посиланням на нього завершились із законними результатами, а визнання протиправним наказу № 8 від 04.01.2019 не зупиняло конкурсу від 23.09.2019.

14.11.2019 у відповідності до частини першої статті 16 Закону № 2415, Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства наказом № 375, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04.12.2019 за № 1203/34174, було затверджено «Положення про комісію з акредитації організацій колективного управління».

Як наслідок, з метою формування нового складу комісії, у відповідності до Оголошення про формування персонального складу комісії з акредитації організацій колективного управління відповідно до наказу Міністерства від 14.11.2019 № 375 (а.с.32), Мінекономіки 05.12.2019 опубліковано інформацію про початок прийому пропозицій щодо кандидатур для включення до складу комісії. Пропозиції щодо зазначених кандидатур для включення до складу комісії приймаються з 09 по 11.12.2019 включно.

13.12.2019 відповідно до наказу Мінекономіки № 676 було утворено нову комісію з акредитації організацій колективного управління.

18.12.2019 на веб-сайті Мінекономіки (посилання на сайт наведене у відзиві, а.с.135) було розміщено оголошення про дату, час і місце проведення відкритого конкурсу для визначення акредитованої організації колективного управління у сфері обов`язкового колективного управління: «відтворення в домашніх умовах і в особистих цілях творів, виконань, зафіксованих у фонограмах, відеограмах, їх примірниках, а також аудіовізуальних творів та їх примірників», оголошеного на 12.11.2019.

Таким чином, Мінекономіки було оголошено новий конкурс, який фактично відбувався на підставі документів, що були отримані в рамках попереднього конкурсу, який мав завершитись 12.11.2019, однак так і не був завершеним у зв`язку з визнанням протиправним та нечинним наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 8 від 04.01.2019.

При цьому, відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Положення про комісію з акредитації організацій колективного управління, затвердженого наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 14.11.2019 № 375, Мінекономіки розвитку розміщує на своєму офіційному веб-сайті оголошення про початок відкритого конкурсу не пізніше ніж за 30 календарних днів до дня закінчення прийому заяв про акредитацію організації колективного управління.

Аналіз наведеної норми в контексті спірних правовідносин дає змогу дійти висновку про те, що оскільки оголошення про проведення нового конкурсу розміщено на сайті Мінекономрозвитку 18.12.2019, акредитація відповідної організації не мала відбутись принаймні раніше ніж через 30 календарних, адже саме 30 денний строк визначено для прийому заяв про акредитацію організації колективного управління.

Однак, всупереч наведених норм, діючи на власний розсуд, що не узгоджується з частиною другою статті 19 Конституції України, 21.12.2019 Комісією з акредитації приймається рішення про акредитацію організації колективного управління Громадська спілка «Український музичний альянс», що свідчить на користь неправомірності акредитації.

Підсумовуючи вищевикладене в частині позовних вимог про скасування рішення Комісії з акредитації організацій колективного управління від 21.12.2019 про акредитацію організації колективного управління Громадська спілка «Український музичний альянс», суд дійшов наступного висновку.

23.09.2019 на сайті Мінекономрозвитку було розміщено оголошення про початок викритого конкурсу для визначення акредитованої організації колективного управління у сфері обов`язкового колективного управління: відтворення в домашніх умовах і в особистих цілях творів, виконань, зафіксованих у фонограмах, відеограмах, їх примірниках, а також аудіовізуальних творів та їх примірників з посиланням у якості підстави для проведення конкурсу та дій з його підготовки на наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 04.01.2019 № 8 «Про затвердження Положення про комісію з акредитації організацій колективного управління».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 640/6326/19 від 08.08.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2019, вищевказаний Наказ був визнаний протиправним та нечинним.

На підставі судового рішення Наказ № 8 був скасований Мінекономрозвитку та прийнятий новий документ з цього ж приводу - наказ Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України № 375 від 14.11.2019 «Про затвердження Положення про комісію з акредитації організацій колективного управління».

При цьому, Міністерство фактично не розмістило оголошення про початок нового відкритого конкурсу відповідно до Наказу № 375, а продовжила свої дії, виходячи з оголошення, що було здійснено із посиланням та відповідно до нормативного акта, що вже скасовано.

Вказані дії, у свою чергу, потягли за собою порушення Комісією вимог Наказу № 375, про які зазначено вище, що і призвело до акредитації третьої особи з порушенням встановленого порядку, внаслідок чого діяльність третьої особи не може бути легітимною.

Крім того, стверджуючи про правомірність своїх дій, Міністерством залишено поза увагою, що в оголошенні від 05.12.2019 про початок прийому пропозицій щодо кандидатур для включення до складу комісії визначено кінцевий строк подання таких пропозицій - 11.12.2019 включно.

З матеріалів справи судом встановлено, що Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення, представництво якої в Комісії з акредитації у кількості 1 особи визначено частиною другою статті 16 Закону № 2415, подало свою кандидатуру - начальника юридичного управління Літвіщенко Г.О. 12.12.2019, тобто, після закінчення кінцевого строку, що підтверджується листом вказаної Національної ради № 24/158, який зареєстрований Міністерством 13.12.2019 за вх. № 03/85331-19 (а.с. 34) та була включена до Комісії з акредитації й, як свідчить витяг з протоколу № 4 від 21.12.2019, приймала участь у прийнятті рішень.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про протиправність та наявність підстав для скасування рішення Комісії з акредитації організацій колективного управління від 21.12.2019 про акредитацію організації колективного управління Громадська спілка «Український музичний альянс», внаслідок чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Посилання Мінекономіки на те, що Комісія не є суб`єктом адміністративної процесуальної дієздатності, а отже її рішення не може бути скасоване, судом відхиляються, з урахуванням наступного.

За змістом пунктів 7, 9 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до Положення про комісію з акредитації організацій колективного управління, затвердженого наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 14.11.2019 № 375, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.12.2019 за № 1203/34174, Комісія є постійно діючим колегіальним консультативно-дорадчим органом Мінекономіки, що в межах повноважень, визначених Законом України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав», проводить відкритий конкурс на визначення акредитованої організації колективного управління.

Комісія у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, цим Положенням та іншими актами законодавства.

Оскільки фактично Комісії делеговано в межах повноважень, визначених Законом України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав», проводити відкритий конкурс на визначення акредитованої організації колективного управління, а Комісія при здійсненні повноважень керується, в тому числі і Конституцією України, а отже не може діяти в будь-який інший спосіб, окрім як в межах повноважень, суд приходить до висновку, що Комісія є суб`єктом владних повноважень в цій частині.

Більш того, пунктом 11 розділу ІІІ Положення № 375 передбачено можливість оскарження рішень Комісії, внаслідок чого доводи Мінекономіки в цій частині є помилковими.

Стосовно позовних вимог в частині скасування наказу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 18.02.2020 № 267 «Про акредитацію організації колективного управління», суд зазначає наступне.

За змістом частини дев`ятої статті 16 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» прийняте Комісією рішення про акредитацію організації колективного управління затверджується наказом Установи.

При цьому, Законом та/або Положенням не передбачено обов`язку Мінекономіки перевіряти правомірність рішення Комісії про акредитацію організації.

Враховуючи те, що під час розгляду справи суд дійшов висновку про протиправність рішення Комісії від 21.12.2019, таке рішення не має створювати жодних правових наслідків, а отже розпорядчий документ, яким затверджено протиправне рішення, підлягає визнанню протиправним та скасуванню, адже саме Наказом від 18.02.2020 № 267 протиправне рішення Комісії введено в дію.

Крім того, як вбачається зі змісту Наказу № 267, останній прийнято, в тому числі, на підставі Порядку № 375 від 14.11.2019.

Разом з тим, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.02.2020 у справі №640/2497/20, серед іншого, зупинено дію наказу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України № 375 від 14.11.2019 «Про затвердження Положення про комісію з акредитації організацій колективного управління».

З ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.02.2020 у справі №640/2497/20 вбачається, що 10.02.2020 Мінекономіки звернулось до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 06.02.2020, що свідчить про обізнаність відповідача з вжитими судом заходами забезпечення позову.

За таких обставин, оскільки станом на 18.02.2020 Мінекономіки було достеменно відомо про зупинення дії наказу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України № 375 від 14.11.2019, прийняття розпорядчого документа на підставі нормативного акта, дію якого зупинено, не можна вважати розсудливим та правомірним, що сприймається судом як додаткова підстава для скасування наказу № 267.

Посилання Мінекономіки та третьої особи на те, що наказ № 267 від 18.02.2020 прийнято виключно на підставі Закону, а не Положення № 375, спростовуються вищевказаними нормами, що регулюють спірні правовідносини та, серед іншого, і підтверджуються посиланням Міністерства у Наказі № 267 на Положення № 375.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до п.30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене у сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Згідно частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки Комісія є постійно діючим колегіальним консультативно-дорадчим органом Мінекономіки та не має власних бюджетних асигнувань, судові витрати підлягають стягненню за рахунок Мінекономіки.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "МТІ" (01023, м. Київ, б-р Лесі Українки, 4, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з акредитації організацій колективного управління від 21.12.2019 про акредитацію організації колективного управління "Український музичний альянс" у сфері обов`язкового колективного управління - відтворення в домашніх умовах і в особистих цілях творів, виконань, зафіксованих у фонограмах, відеограмах, їх примірниках, а також аудіовізуальних творів та їх примірників.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (01008, м. Київ, вул. М. Грушевського, 12/2, ) від 18.02.2020 № 267 "Про акредитацію організації колективного управління".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (01008, м. Київ, вул. М. Грушевського, 12/2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МТІ" (01023, м. Київ, б-р Лесі Українки, 4, ) 4204,00 грн сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.П. Катющенко