Справа № 640/13138/20
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2020 року м. Київ № 640/13138/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доСолом`янського районного відділу держаної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
треті особи про Акціонерне товариство «ПроКредитБанк», Товариство з обмеженою відповідальністю "Оксі Таксі", ОСОБА_2 визнання протиправними дій та скасування постанови від 01.06.2020 року № 59872558,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Солом`янського районного відділу держаної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправними (незаконними) дії головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Штойки Л.P. у виконавчому провадженні ВП № 59872558 щодо звернення стягнення на автомобіль марки LAND ROVER, моделі RANGE ROVER, 2013 року випуску, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 , який перебуває у заставі AT «ПроКредит Банк»;

визнати протиправною та скасувати в повному обсязі постанову про опис та арешт майна боржника від 01.06.2020 року ВП № 59872558, прийняту головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Штойкою Л.P. у виконавчому провадженні ВП № 59872558, якою описано, накладено арешт та вилучено на автомобіль марки LAND ROVER, моделі RANGE ROVER, 2013 року випуску, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний № НОМЕР_2 .

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю дій відповідача під час здійснення ВП № 59872558 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Голяченко М.В. №2025 від 16 серпня 2019 року. про стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 2 568 754, 79 (два мільйони п`ятсот шістдесят вісім тисяч сімсот п`ятдесят чотири) гривні 79 коп., що призвело до винесення ним незаконної постанови про опис та арешт майна боржника.

Зокрема, як зазначає позивач, 01.06.2020 року головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Штойкою Л.Р. було здійснено опис, арешт та вилучення майна, а саме автомобіля марки LAND ROVER, моделі RANGE ROVER, 2013 року випуску, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 , який перебуває в заставі ПАТ «ПроКредит Банк» на підставі договору застави рухомого майна №399793-Д31 від 29 грудня 2017 року.

На думку позивача, винесення відповідачем постанови про опис та арешт майна від 01.06.2020 року ВП № 59872558 та вилучення автомобіля марки LAND ROVER, моделі RANGE ROVER, 2013 року випуску, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 , без дотримання черговості стягнення, визначеного статтею 48 Закону, обмежує право позивача на володіння та користування транспортним засобом, що є порушенням статті 42 Конституції України, статей 321, 586 ЦК України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 червня 2020 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд.

Вказаною ухвалою суду відповідачу було запропоновано не пізніше дати призначення судового засідання надати суду відзив на позовну заяву та належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження.

Одночасно, вказаною ухвалою до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору залучено Акціонерне товариство «ПроКредитБанк», Товариство з обмеженою відповідальністю "Оксі Таксі" та ОСОБА_2 .

Станом на час розгляду даної справи, матеріали виконавчого провадження надано не було, так само як і третіми особами письмових пояснень щодо змісту позовних вимог.

У зв`язку з поданням представником позивача заяви про розгляд справи у порядку письмового провадження, та неявки у судове засідання представників відповідача та третіх осіб, суд на підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов до переконання про можливість її подальшого розгляду в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

09 грудня 2017 року між ОСОБА_1 (Заставодавець) та ПАТ «ПроКредит Банк»(Заставодержатель) укладено Договір застави рухомого майна № 399793-ДЗ1, який було укладено для забезпечення повного виконання Основних зобов`язань Позичальника (ТОВ «ОКСІ ТАКСІ») та вимог Заставодержателя.

Відповідно до п. 2.2 вказаного Договору предметом застави є наступне майно, яке належить Заставодавцю на праві власності, а саме: транспортний засіб: тип - загальний легковий універсал-В, марка LAND ROVER, моделі RANGE ROVER, 2013 року випуску, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 , який належить йому на праві власності, згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 , виданого Центром ДАІ 8050, 06.03.2015 року.

29 грудня 2017 року реєстратором філії ДП «Національні інформаційні системи» м. Києва та Київської області Новейко-Вадіс О.Г. внесено запис за № 16652100 про обтяження вказаного автомобіля до Державного реєстру обтяження рухомого майна.

В подальшому, судом встановлено, що 16.08.2019 року приватним нотаріусом Київським міським нотаріальним округом М.В. Голяченко видано виконавчий напис № 2025 про стягнення з ОСОБА_1 (боржника) на користь ОСОБА_2 (стягувач) невиплачених в строк на підставі Договору позики грошових коштів в сумі 2382012,29 грн, що було еквівалентом 85000,00 доларів США, за офіційним курсом НБУ станом на 15 січня 2019 року (1 долар США=28,023674 грн.), а також: інфляційних витрат від простроченої суми позики в сумі 47737,40 грн; 10% річних за 213 днів від простроченої суми (за період з 16 січня 2019 по 16 серпня 2019) в сумі 139005,10 грн, а всього суми в розмірі 2 568 754,79 грн.

На підставі вказаного виконавчого напису, головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Штойкою Л.Р. відкрито виконавче провадження № 5987258.

Так, в рамках вказаного виконавчого провадження № 5987258 державним виконавцем 01 червня 2020 року прийнято постанову опису й арешту майна, якою було описано майно, що належить на праві власності боржника ( ОСОБА_1 ), а саме: автомобіль марки LAND ROVER, моделі RANGE ROVER, 2013 року випуску, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 .

Також, 22.08.2019 року прийнято постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешту на все майно боржника.

Позивач вважаючи дії відповідача щодо прийняття постанови про опис та арешт майна боржника від 01.06.2020 року ВП № 59872558 протиправними, а саму постанову такою, що прийнята без належних на це правових підстав, звернувся з даним позовом до суду.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Поняття виконавчого провадження, його засади, порядок та строки здійснення примусового виконання рішень врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404).

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків).

Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1404-VІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 10 цього Закону визначено, що заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

У силу норм частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 48 Закону № 1404-VІІ звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається, в першу чергу, на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Порядок арешту і вилучення майна (коштів) боржника визначені статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються:

1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо;

2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди;

3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Перешкоджання вчиненню виконавцем дій, пов`язаних із зверненням стягнення на майно (кошти) боржника, порушення заборони виконавця розпоряджатися або користуватися майном (коштами), на яке накладено арешт, а також інші незаконні дії щодо арештованого майна (коштів) тягнуть відповідальність, установлену законом.

Вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації здійснюється у строк, встановлений виконавцем, але не раніше ніж через п`ять робочих днів після накладення арешту. Продукти та інші речі, що швидко псуються, вилучаються і передаються для продажу негайно після накладення арешту.

Матеріалами справи встановлено, що державним виконавцем оскаржуваною постановою здійснено опис та арешт майна боржника (позивача), а саме: автомобіля марки LAND ROVER, моделі RANGE ROVER, 2013 року випуску, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 , на який раніше було накладено обтяження (29.12.2017 року) на підставі Договору застави рухомого майна № 399793-ДЗ1 від 09.12.2017 року. Обтяжувачем та Заставодержателем даного рухомого майна за вказаним договором є Акціонерне товариство «ПроКредитБанк».

Отже, оскаржуваним рішенням у ВП № 5987258 відповідачем було звернуто стягнення на заставлене майно позивача в інтересах стягувача, який не є його заставодержателем.

Беручи до уваги викладене вище, суд при вирішенні даної справи, зазначає таке.

Згідно ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: 1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя.

У разі якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернено стягнення на заставлене майно, виконавче провадження підлягає закінченню на підставі пункту 15 частини першої статті 39 цього Закону.

Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі.

Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом.

За рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються відрахування, передбачені пунктами 1 і 2 частини першої статті 45 цього Закону, після чого кошти перераховуються заставодержателю та стягується виконавчий збір. Якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом.

Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом.

Отже, чинним законодавством визначені умови за яких можу бути звернуто стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, що не є заставодержателями.

Відповідно до статті 557 Цивільного кодексу України якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, установлених законом.

Застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановлених законом.

Застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Згідно з частиною другою статті 592 Цивільного кодексу України у разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій.

Згідно з частинами другою, п`ятою статті 12 Закону № 1952-IV відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

Відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей, що містяться в цьому реєстрі.

З огляду на призначення виконавчого провадження, суб`єктного складу, характеру і змісту цих правовідносин, державний виконавець під час примусового виконання виконавчих документів не може давати правової оцінки договірним зобов`язанням сторін, зокрема вирішувати чи такі припинилися, й на цій підставі приймати рішення щодо вчинення виконавчих дій.

Тобто, вирішуючи питання про звернення стягнення на нерухоме майно виконавець зобов`язаний враховувати відомості, які містяться у Державному реєстрі прав. Ці відомості в розумінні Закону № 1952-IV вважаються достовірними до тих пір, поки їх не буде скасовано/змінено. Тобто зареєстровані в Державному реєстрі прав, зокрема, обтяження нерухомого майна є доведеним (констатованим) фактом, змінити який можна лише шляхом державної реєстрації, в цьому випадку, припинення іпотеки. Виконавець не може на власний розсуд давати правову оцінку зареєстрованим речовим правам та їх обтяженням, тим паче ігнорувати їх.

Вищезазначені висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, яку викладено у постанові від 12.12.2018 у справі № 819/1343/16 (провадження №К/9901/17740/18).

Беручи до уваги викладене, суд зазначає, що на дату винесення оскаржуваної постанови в Державному реєстрі прав існував реєстраційний запис про обтяження речових прав на рухоме майно від 29.12.2017 року, і реєстраційного запису про припинення цього обтяження не було.

Оскільки інформація про реєстрацію вказаного обтяження від 29.12.2017 р. за № 16652100 станом на 01.06.2020 року містилися в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, відповідач мав можливість перевірити його наявність для дотримання вказаних вимог ст. 51 Закону №1404-VIII, що ним зроблено не було.

У той же час, суд зазначає, що відповідачем при зверненні стягнення на вказане вище майно відповідача, шляхом винесення оскаржуваної постанови, не було дотримано приписів ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» , а саме не було враховано, що право застави виникло раніше (29.12.2017 року), ніж нотаріусом було видано виконавчий напис (16.08.2019 року); вартість предмета застави (1 282 620, 00 грн.) перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю (15 000 000, 00 грн.); відсутня письмова згода заставодержателя.

Таким чином при прийнятті постанови про опис та арешт майна боржника, а саме автомобіля марки LAND ROVER, моделі RANGE ROVER, 2013 року випуску, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 відповідач діяв поза межами повноважень та у спосіб, що визначених Конституцією та законами України, необґрунтовано, упереджено, недобросовісно, не розсудливо, без дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

Отже, вимога про визнання протиправними дії головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Штойки Л.P. у виконавчому провадженні ВП № 59872558 щодо звернення стягнення на автомобіль марки LAND ROVER, моделі RANGE ROVER, 2013 року випуску, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 , який перебуває у заставі AT «ПроКредит Банк», є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Також, за вказаних обставин, підлягає до задоволення вимога позивача про визнання протиправною та скасування в повному обсязі постанови про опис та арешт майна боржника від 01.06.2020 року ВП № 59872558, прийнятої головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Штойкою Л.P. у виконавчому провадженні ВП № 59872558, якою описано, накладено арешт та вилучено на автомобіль марки LAND ROVER, моделі RANGE ROVER, 2013 року випуску, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний № НОМЕР_2 .

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні з адміністративним позовом до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1 681, 60 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 11.06.2020 року № 0.0..1, що міститься в матеріалах справи.

Враховуючи задоволення позовних вимог стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Солом`янського районного відділу держаної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)у розмірі 1 681, 60 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Штойки Л.P. у виконавчому провадженні ВП № 59872558 щодо звернення стягнення на автомобіль марки LAND ROVER, моделі RANGE ROVER, 2013 року випуску, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 , який перебуває у заставі AT «ПроКредит Банк».

3. Визнати протиправною та скасувати в повному обсязі постанову про опис та арешт майна боржника від 01.06.2020 року ВП № 59872558, прийняту головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Штойкою Л.P. у виконавчому провадженні ВП № 59872558, якою описано, накладено арешт та вилучено автомобіль марки LAND ROVER, моделі RANGE ROVER, 2013 року випуску, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний № НОМЕР_2 .

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) понесені ним витрати по сплаті судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Солом`янського районного відділу держаної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 76-А) у розмірі 1 681, 60 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна тисяча гривень, 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.М. Погрібніченко