Справа № 480/3898/20
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

09 липня 2020 р. Справа № 480/3898/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Діски А.Б. по справі №480/3898/20 за позовом ОСОБА_1 до Сумської міської ради та її виконком про визнання бездіяльності протиправною, дій незаконними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Сумської міської ради та її виконкому, і просить:

- визнати протиправною бездіяльність та незаконні дії керівника Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради Стрижової Алли Вікторівни щодо невиконання імперативних вимог ст. 19 Конституції України, законів України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про звернення громадян", перевищення повноважень згідно рішень Сумської міської ради «Про Регламент «Центру надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради» від 30 жовтня 2013 року № 2757-МР, «Про Положення про управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради» від 24 грудня 2015 року № 163 -МР;

- визнати протиправною бездіяльність та незаконні дії голови міста ОСОБА_2 за невиконання імперативних вимог ст. 19 Конституції України, законів України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про звернення громадян", не виконання повноважень голови Сумської міської ради та її виконкому;

- зобов`язати Голову міста забезпечити розгляд Сумською міською радою на засіданнях відповідних постійних комісій протягом трьох діб після набрання постанови суду законної сили, заяв позивача: вих. № 09/21 від 10 вересня 2019 р., вих. № 09/21 від 11 вересня 2019 р., та скарг вих. № 12/14 від 10 грудня 2019 р., вих. № 12/23 від 19 грудня 2019 р., вих. № 02/07 від 05 лютого 2020 року, вих. № 02/09 від 07 лютого 2020 року та надати відповідь згідно вимог чинного законодавства;

- зобов`язати Голову міста розглянути за особистої присутності ОСОБА_1 скарги вих. № 11/43 від 25 листопада 2019 р., вих. № 11/48 від 29 листопада 2019 р., вих.. № 12/13 від 10 грудня 2019 р., вих. № 12/24 від 19 грудня 2019 р., вих. № 01/04 від 08 січня 2020 р., вих. № 02/07 від 05 лютого 2020 року, вих. № 02/09 від 07 лютого 2020 року протягом трьох діб після набрання постанови суду законної сили та надати відповідь згідно вимог чинного законодавства;

- стягнути з Сумської міської ради 500000 (п`ятсот тисяч гривень 00 коп.) на відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, що відповідає завданим позивачу впродовж 30 років психологічних страждань, розчарувань та незручностей, зокрема через порушення принципу належного врядування, що кваліфікуються ЄСПЛ як такі, що завдають моральної шкоди;

- зобов`язати Сумську міську раду у 3-денний термін перерахувати зазначені кошти 500000 (п`ятсот тисяч гривень 00 коп.) за реквізитами: установа АТ «Ощадбанк», МФО банку 337568, , назва власника карткового рахунку ОСОБА_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_1 , номер карткового рахунку НОМЕР_2 ;

- визнати невчинення відповідачами дій з надання позивачу відповідей у відповідності до наведених вимог чинного законодавства що покладено на Сумську міську раду та її виконком які по цей час відповідачі не виконали, що містить ознаки непрямої дискримінації встановленою, а також, що непряма дискримінація мала місце.

Ухвалою суду від 30.06.2020 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху як таку, що подана з порушенням вимог статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Вказаною ухвалою позивачеві для усунення недоліків позовної заяви встановлено п`ятиденний строк з дня завершення строку дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), встановленого Кабінетом Міністрів України.

08.07.2020 на електронну адресу суду Станкевич К.В. надіслав заяву, у якій повторно заявляє відвід судді Дісці А.Б. Зазначений відвід позивач обґрунтовує тим, що наведені в ухвалі від 07.07.2020 заперечення щодо підстав відводу не ґрунтуються на міжнародному праві, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV, як джерела права в Україні, ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", не враховують висновків прецедентних рішень ЄСПЛ, КСУ, ВСУ, ВС, а тому наведені в ухвалах від 30.06.2020 та 07.07.2020 судді Діски А.Б. висновки встановлено не на підставі всіх вимог діючого законодавства, а згідно зробленого суддею аналізу наведених норм КАС, що стало підставою для порушення суддею Діска А.Б. імперативних вимог ст. 19 Конституції та вчинення дій поза межами та не у спосіб цієї статті, а також ст. 169 КАС за відсутність мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону із зазначенням конкретних статей, яким керувався суд, постановляючи ухвалу, що є припущенням, не містить правового обґрунтування і тому не може вважатися належною правовою кваліфікацією за чого саме ухвала є незаконною та свідчить про невиконання суддею Діска А.Б. імперативних норм прямої дії - ст. 19 Конституції та ст. 242 КАС України.

Крім того, ОСОБА_1 просить забезпечити дотримання передбачених ст. 44 КАС України прав учасника, вимагає заяву про відвід розглянути у судовому засіданні за його особистої та обов`язкової участі судді Діска А.Б., де заслухати за вимогами ст. 3 Конституції України пояснення судді Діска А.Б., яка, як посадова особа судової гілки влади, має відповідати за свою діяльність перед носієм влади Станкевичем К.В. як представником Народу України, з обґрунтуванням наведених порушень чинного законодавства з їх фіксуванням, як підставою притягнення її до відповідальності.

Згідно із ч. 3 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ч. 4 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Керуючись вказаними положеннями, головуючий суддя по справі №480/3898/20 Діска А.Б. дійшла висновку про необґрунтованість заявленого відводу та ухвалою суду від 08.07.2020 передала заяву у відповідності до статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України для вирішення питання про відвід судді.

Заява про відвід судді Діски А.Б. у даній справі розподілена автоматизованою системою документообігу суду судді Савицькій Н.В.

Щодо вимоги позивача про розгляд його заяви про відвід судді Дісці А.Б. у судовому засіданні за його особистої та обов`язкової участі судді Діска А.Б., де заслухати за вимогами ст. 3 Конституції України пояснення судді, суд зазначає наступне.

Так, за приписами п. 8 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Тобто, вказана норма визначає право, а не обов`язок, суду, якому передано на вирішення заяву про відвід (а не суддя, якому заявлено відвід), за його власною ініціативою вирішувати питання про відвід у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. При цьому, передбачено заслуховування судом у судовому засіданні пояснень учасників справи, якими, відповідно до ч. 1 ст. 42 КАС України є сторони та треті особи, а не суддя, якому заявлено відвід.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Діски А.Б. у справі №480/3898/20 у письмовому провадженні.

Суд, дослідивши доводи заяви про відвід судді, дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначено статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до частини першої якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Із системного аналізу підстав, які наведені у ст.ст. 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України, вбачається, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості судді. Водночас, суд зазначає, що для того, щоб ці обставини були покладені в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відтак, суд зазначає, що незгода особи, яка бере участь у справі, з процесуальними діями судді під час судового розгляду справи є підставою для оскарження прийнятих за результатами розгляду справи рішень в апеляційному чи касаційному порядку. Оцінку процесуальним діям (рішенням) суду можуть надавати лише суди вищих інстанцій.

Судом встановлено, що заява ОСОБА_1 про відвід мотивована лише незгодою позивача з процесуальним рішенням судді, а саме постановленою ухвалою від 30.06.2020, якою залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 та ухвалою від 07.07.2020, якою заяву про відвід судді визнано необґрунтованою. Відтак, доводи заяви не свідчать про існування об`єктивно обґрунтованих обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заяви та наявності підстав для її задоволення, суд зазначає, що важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини, яку згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права.

Так, у справі "П`єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами. У даному контексті, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

У даному випадку, будь-яких доказів, які б підтверджували наявність обставин, що викликають сумнів у неупередженості та безсторонності судді Діски А.Б. при розгляді справи №480/3898/20, із доводів заяви про відвід не вбачається. За своєю суттю, заявлений Станкевичем К.В. відвід, фактично мотивований незгодою з процесуальним рішенням судді, що не може бути підставою для відводу судді за приписами ч.4 ст.36 КАС України. Будь-яких інших обґрунтувань для відводу судді, перелік яких визначено ст. 36 КАС України, позивачем не наведено.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Діски А.Б. по справі №480/3898/20 є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 36, 39, 40, 248, 256 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Діски А.Б. по справі № 480/3898/20 за позовом ОСОБА_1 до Сумської міської ради та її виконкому про визнання бездіяльності протиправною, дій незаконними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної скарги на рішення чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Суддя Н.В. Савицька