Справа № 182/6013/19
Суддя: Кобеляцька-Шаховал І. О.
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/6013/19
Провадження № 2-а/0182/3/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06.07.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретаря Іванової Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника СРПП № 3 Олександрівського відділення поліції Знам`янського відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області майора поліції Безносенко Юрія Олексійовича та Олександрівського відділення поліції Знам`янського відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до відповідачів з позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову посилався на те, що 22.08.2019 року начальником СРПП № 3 Олександрівського відділення поліції Знам`янського відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області майором поліції Безносенко Юрієм Олексійовичем було винесено Постанову серії ДПО18 № 014746 від 22.08.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8 500,00 грн., за що передбачена відповідальність, згідно ч.8 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 року № 8073-Х. Зазначена Постанова була винесена на підставі того, що він 22.08.2019 року, о 17 годині 20 хвилин, на автодорозі Київ-Знам`янка 144 км. керував автомобілем Opel Astra-G д.н.з. НОМЕР_1 , який помістила на митну територію України гр. ОСОБА_2 04.02.2018 року для особистого користування на 1 рік та незаконно передала його у користування водієві. Протокол про адміністративне правопорушення не складався. Постанова була отримана ним 22.08.2019 року, про що свідчить підпис на постанові. Вважає постанову про накладення на нього адміністративного стягнення протиправною, винесеною з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складання, факту порушення, заснованого на припущеннях (не зазначена об`єктивна сторона правопорушення, не враховані пояснення, заперечення, клопотання, фактично не відбувався розгляд справи у відповідності з нормами КУпАП). Також зазначає, що інспектор незаконно зупинив його, так як не мав на це законних підстав, оскільки не повідомив про причини зупинки, не надав доказів, які підтверджують, що автомобіль перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту, а одразу наказав пройти з ним на пост. Його тримали на посту близько трьох годин. Саме стільки часу знадобилось інспектору, щоб в телефонному режимі з кимось спілкуватись, про щось говорити і в решті решт винести постанову. При цьому, інформація, яка вказана інспектором в постанові, а саме: «керування автомобілем, який помістила на митну територію України гр. ОСОБА_3 04.02.2018 року для особистого користування на 1 рік та незаконно передала його користування водієві», не була в розпорядженні інспектора в момент зупинки його автомобіля, а з невідомих джерел отримана інспектором через декілька годин після його зупинки. Йоу невідома достовірність такої інформації, бо він автомобіль купував не в жінки, а в чоловіка і йому повідомляли зовсім іншу інформацію історії автомобіля. Постанова винесена без дотримання та в порушення процедури розгляду та притягнення до адміністративної відповідальності. Зокрема, інспектор не оголошував: ким буде розглядатись справа про притягнення до відповідальності; не оголошував, яка справа розглядається; хто притягується до відповідальності; не роз`яснено права та обов`язки; інспектор не заслуховував жодних його доводів, пояснень. В постанові вказав, що автомобіль Opel Astra-G д.н.з. НОМЕР_1 помістила на митну територію України гр. ОСОБА_2 04.02.2018 року для особистого користування на 1 рік. Однак, він такої особи не знає, автомобіль ні в якої жінки він не купував, документи, які є на автомобіль, не містять таких даних. Інспектор з невідомих джерел отримав таку інформацію. Крім того, в порушення ч.1 ст.285 КУпАП, інспектором не оголошено постанову. Крім того, інспектор, на підтвердження вчинення правопорушення, посилається в постанові на відео. Таке відео не демонструвалося і може корегуватися особою, яка його використовує. При винесенні постанови інспектор не надав йому можливість скористатися правами, передбаченими ст.268 КУпАП. З наведеного вище, вважає, що постанова не могла бути складена в порядку ч.2 ст.14-1 та ст.258 КУпАП, так як для застосування такого порядку відсутній факт виявлення адміністративного правопорушення з його боку саме за допомогою спеціального технічного засобу, що працює в автономному режимі, а також він заявляв свою повну незгоду з притягненням до відповідальності і інспектор, ігноруючи вимоги ч.5 ст.258 КУпАП, склав в обов`язковому порядку протокол, який повен був бути додатком до постанови. За таких обставин, звернувся до суду та просить скасувати постанову серії ДПО18 № 014746 від 22.08.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.8 ст.121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 8 500,00 грн. та адміністративну справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2020 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачам було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.162 КАС України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову. Крім цього, було роз`яснено, що позивач у п`ятиденний строк з дня вручення відзиву має право на подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч.2-4 ст.162 КАС України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи (а.с.11-12).

Відзиви від відповідачів по справі не надходили.

В судове засідання сторони не прибули, позивач надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не прибули, про день та час розгляду по справі були повідомлені належним чином судовими повістками з поштовим повідомленням, які отримали уповноважені особи. Про причини неявки до суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи або розгляд справи у свою відсутність до суду не надали.

Відповідно до ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до вимог ч.1 ст.6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

Відповідно до положень ч.3 ст.6 Конвенції, кожен обвинувачений має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги, отримувати таку допомогу безоплатно. Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПР і на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення.

Виходячи з практики ЄСПЛ, судовий процес у розгляді справ про вчинене адміністративне правопорушення, має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно зі ст.280 зазначеного Кодексу, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з вимогами ст.252 цього Кодексу, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як встановлено судом, 22.08.2019 року начальником СРПП № 3 Олександрівського відділення поліції Знам`янського відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області майором поліції Безносенко Юрієм Олексійовичем було винесено постанову серія ДПО18 № 014746 від 22.08.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, згідно ч.8 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді штрафу в розмірі 8 500,00 грн. В постанові зазначено про наявність відео фіксації.

Позивачем також надано копії документів на автомобіль Opel Astra-G 1999 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , з яких вбачається, що вказаний автомобіль зареєстрований в Польщі. Інші відомості, вказані позивачем та які містить постанова про накладення адміністративного стягнення, зазначені копії документів не містять.

Відповідно до ст.251 Кодексу України, про адміністративні правопорушення - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, згідно вимог ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, з цієї правової норми вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність накладення ним адміністративного стягнення, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами факту порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, про що відповідачем зазначено в оскаржуваній постанові.

Однак, відповідачами по справі не надано до суду жодного доказу на підтвердження правомірності складеної постанови та не викладено їх позицій щодо обґрунтування правомірності оскаржуваної постанови.

Згідно ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З врахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не в повному обсязі були дотримані вищенаведені вимоги закону і під час цього не були вжиті всі заходи щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи.

В зв`язку з цим постанова в справі про адміністративне правопорушення від 22.08.2019 року серії ДПО18 № 014746 від 22.08.2019 року відносно позивача ОСОБА_1 є незаконною і підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Керуючись ст.6-15, 72-77, 79-80, 241-246, 257-266, 286, 295, п.10,15.5 Перехідних положень КАСУ, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Начальника СРПП № 3 Олександрівського відділення поліції Знам`янського відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області майора поліції Безсоненко Юрія Олексійовича та Олександрівського відділення поліції Знам`янського відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити в повному обсязі.

Постанову ДПО18 № 014746 від 22.08.2019 року скасувати, провадження по адміністративній справі - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал