Справа № 641/2235/20
Суддя: Григор'єв Б. П.
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-а/641/55/2020 Справа №641/2235/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2020 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Григор`єва Б.П.,

за участю секретаря Максимової Т.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції поліцейського лейтенанта поліції БПП в м. Краматорську та Слов`янську Зінченко Карини Олександрівни 1 батальйон, 2 рота про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 у якому позивач просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 2244498 від 14.03.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що постановою ЕАК № 2244498 від 14.03.2020 на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. Як вбачається з постанови на трасі Н-20 (10 км 226 м м. Краматорськ) він керуючи автомобілем Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження руху, більше як на 20 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР порушення швидкісного режиму в населених пунктах. Позивач вважає, що дана постанова не відповідає вимогам закону, постанова ґрунтується на неповному, необ`єктивному і не всебічному розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідачем на надано доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 24.03.2020 року позовна заява була залишена без руху та наданий час для усунення недоліків.

Ухвалою від 25.05.2020 року провадження у справі відкрито.

До суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача, в якому відповідач заперечує щодо тверджень позивача про безпідставність постанови та порушення процедури притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву вказує, що 14.03.2020 року під час несення служби в м. Краматорськ на автодорозі АН-2-0 10 км 14.03.2020 року екіпажом патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості «TruCAM» серійний номер НОМЕР_2 було виявлено порушення правил дорожнього руху, а саме: водій транспортного засобу Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження руху, більше як на 20 км/год., а саме рухався зі швидкістю 77 км/год, чи порушив п. 12.4 ПДР України. Після чого було подано сигнал про зупинку, вона підійшла до водія, належним чином представилась, пояснила суть правопорушення, роз`яснила процесуальні права та встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Вимірювання швидкості руху автомобіля під керуванням позивача здійснювався з використанням лазерного вимірювача швидкості автотранспортних засобів «TruCAM», вказує, що дані вимірювача було досліджено сторонами на місці зупинки, відео з нагрудного реєстратору поліцейського. ОСОБА_1 не заперечує, що порушив ПДР та рухався зі швидкістю 77 км/год. Постанова винесена у відповідності до вимог чинного законодавства. Просила в задоволенні позову відмовити.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, заперечував проти доводів зазначених у відзиві відповідача.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, просила розглядати справу за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють Правила дорожнього руху (далі ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водночас, п. 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частина 1 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити в тому числі найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" (далі Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

З оскаржуваної постанови вбачається, що 14.03.2020 року о 13 годині 37 хвилини у м. Краматорськ, траса-20 10 км 226 м., позивач, керуючи автомобілем НONDA CR-V, д.н.з. НОМЕР_1 рухалася зі швидкістю 77 км/год., що перевищує обмеження швидкості руху в населеному пункті на 27 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України.

При цьому, на підтвердження вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відповідачем не долучено до матеріалів справи відеозаписи, які підтверджують факт вчиненого правопорушення. Позивач в судовому засіданні зазначив, що рухався зі швидкістю 57 км/год. Підтверджень, що позивач рухався зі швидкістю 77 км/год суду не надано.

В даному випадку основною та обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є протиправне діяння, час вчинення якого підтверджено відеоматеріалами, відсутність якого б виключала склад наведеного адміністративного правопорушення.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 28.11.2018 у справі № 537/1214/17, від 24.12.2019 у справі № 459/1801/17, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою для врахування.

Згідно зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За визначенням, наведеним у ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд зазначає, що у спірних відносинах предметом доказування є встановлення факту наявності або відсутності факту правопорушення в діях позивача п.12.4 ПДР обмеження швидкості руху.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

На підставі викладеного відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність вищевказаним критеріям, суд прийшов до висновку, що приймаючи оскаржувану постанову в справі про адміністративне правопорушення, посадовою особою не було дотримано встановлений законом порядок її винесення, а тому вона підлягає скасуванню у судовому порядку.

Разом з тим, враховуючи особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Згідно пункту третього частини третьої вищенаведеної статті Кодексу встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.122, 251, 268, 276, 283, 287-289 КУпАП, п. 15.5. розділу VII Перехідних положень, ст. ст. 2, 9, 243-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову від 14 березня 2020 року серії ЕАК № 2244498 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 Кодексу України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 АДРЕСА_1

Відповідач: Інспектор взводу № 2 роти № 2 батальйону патрульної поліції в містах Краматорська та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Зінченко Карина Олександрівни, адреса: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Магістральна 20.

Суддя - Б. П. Григор`єв