Справа № 160/2463/20
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року Справа № 160/2463/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України №34" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
02 березня 2020 року Державне підприємство "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України №34" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій просить:
зобов`язати ГУ ДПС у Дніпропетровській області протягом одного місяця, з дня набрання законної сили судовим рішенням подати звіт про його виконання.
Крім того, позивач зазначив, що відповідач здійснив зарахування поточних платежів в рахунок погашення податкового боргу за податковими деклараціями за період з липня 2015 року по листопад 2015 р. на загальну суму 341 970,70 грн. поза межами строку давності на податковий борг, який підлягав списанню.
Також у разі спливу 1095 днів з граничного строку сплати грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, в тому числі від нарахування пені.
Ухвалою суду від 10 березня 2020 року відкрито спрощене провадження у справі без виклику учасників справи.
09 квітня 2020 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позову, виходячи з наступного.
ГУ ДПС у Дніпропетровській області проведено камеральну перевірку ДП «Підприємство ДКВС України (№ 34)», щодо питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) за липень - грудень 2015 року, якою встановлено порушення вимог п. 57.1 ст. 57, п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України, акт перевірки від 07.11.2019 № 9068/222/04- 36-55-30/08679712.
Перевіркою встановлено, що на порушення вимог ПК України ДП «Підприємство ДКВС України (№ 34)» несвоєчасно сплачено узгоджену суму податкового зобов`язання з ПДВ у загальному розмірі 375 607,20 грн., із затримкою більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання.
Згідно акту камеральної перевірки в порушення вимог пункту 57.1 статті 57 та пункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу України платником податків несвоєчасно сплачено суми грошових зобов`язань з податку на додану вартість згідно податкових декларацій за липень-грудень 2015 р.
За даними ІС «Податковий блок» станом на 30.11.2019 р. по ДП «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України №34» (код 08679712) в ІКП з ПДВ обліковувався податковий борг у сумі 4629848,47 грн.
Кошти сплачені ДП «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України №34» (код 08679712) в подальшому зараховувались в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення відповідно до п. 87.9 ст. 87 ПК України.
Податковий борг з ПДВ по ДП «Підприємство державної кримінально - виконавчої служби України №34» (код 08679712) згідно податкових декларацій з ПДВ за липень - грудень 2015 р. погашено з затримкою понад 30 календарних днів сплатою коштів.
15 квітня 2020 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначив, що камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника.
При цьому, будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання платником податків податкової звітної документації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності.
У зв`язку з набранням чинності з 01 січня 2017 року змін до Податкового кодексу України (Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21 грудня 2016 року №1797-VІII), зокрема і до ст. 75, предметом камеральної перевірки може бути своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання, в тому числі і з податку на додану вартість.
Таким чином, своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання є предметом камеральної перевірки, яка проводиться виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах податкового органу.
Разом з тим, камеральна перевірка своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України, а саме не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.
Щодо початку перебігу строку давності, представник позивача зазначив, що не погоджується з твердженням відповідача про те, що початок перебігу строку давності застосування штрафів за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання згідно статті 102 Кодексу починається з дня, що настає за днем фактичної сплати такого зобов`язання, оскільки згідно пункту 102.1. статті 102 Податкового кодексу України, контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку, зокрема подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
24 травня 2020 року на адресу суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких останній зазначив про те, що інформація ІКП «Податок на додану вартість» за 2015 та 2016 роки підтверджує, що позивачем своєчасно були подані декларації.
Таким чином, інформація з ІКП «Податок на додану вартість» підтверджує, що в момент зарахування коштів в рахунок погашення податкового боргу за цими деклараціями зазначені суми були безнадійним податковим боргом щодо якого минув строк давності, встановлений цим кодексом.
Також представник позивача зазначив, що інформація ІКП «Податок на додану вартість» за 2019 рік підтверджує, що окрім здійснення погашення безнадійного податкового боргу відповідачем було нараховано та частково списано пеню на безнадійний податковий борг.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
07.11.2019 року було проведено камеральну перевірку Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України №34" - позивач з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість за липень - грудень 2015 р., за результатами якої складено акт № 9068/222/04-36-55-30/08679712.
Перевіркою встановлено несвоєчасну сплату позивачем узгодженої суми податкового зобов`язання у зв`язку з несвоєчасним поданням платіжного доручення до установи банку, чим порушено п. 57.1 ст. 57 глави 4 розділу ІІ та п. 203.2 ст. 203 розділу V ПК України.
Відповідачем були надані заперечення до ГУ ДПС у Дніпропетровській області на акт перевірки, в яких позивач заперечував проти висновків, викладених в акті перевірки та просив прийняти рішення про визнання податкового боргу безнадійним та здійснити корегування даних в інтегрованій карті платника податків.
Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 14 лютого 2020 р. № 5727/6/99-00-08-05-05-06 податкове повідомлення-рішення від 27.11.2019 р. № залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з того, що пунктом 203.1 статті 203 ПК України (тут і надалі у редакцій чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 203.2 статті 203 ПК України сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Пунктом 126.1 статті 126 ПК України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

У відзиві на позов представник відповідача зазначає про те, що початок перебігу строку давності застосування штрафів за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання згідно статті 102 Кодексу починається з дня, що настає за днем фактичної сплати такого зобов`язання.

Однак, суд вимушений не погодитись із даним твердженням у зв`язку з наступним.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України надано визначення грошовому зобов`язанню платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 114.1 статті 114 ПК України граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 ПК України.

Згідно з пунктом 102.1 статті 102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та (або) граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Таким чином, у відповідності до пункту 102.1 статті 102 ПК України, початок перебігу строку застосування штрафних санкцій пов`язаний фактично з днем порушення платником податків податкового законодавства, а пункт 126.1 статті 126 цього Кодексу диференціює розмір штрафу в залежності від кількості днів затримки сплати узгодженої суми податкового зобов`язання, тому перебіг строку давності для визначення суми зобов`язання зі штрафу, передбаченого цією нормою, починається з дня, наступного за граничним днем сплати узгодженої суми податкового зобов`язання. Строк давності для застосування штрафної санкції за несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов`язання не може перевищувати 1095 днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації (уточнюючої декларації) та (або) граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.05.2018 року у справі № 820/3544/17.

Верховний Суд у постанові від 06 лютого 2018 року у справі № 807/2097/16 зазначив, що в разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, у тому числі пеня та штрафні санкції, а відтак з того часу в контролюючого органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу.

Відповідно до Розрахунку штрафної санкції, який є додатком до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 27.11.2019 р. № , відповідачем було застосовано штрафну санкцію за затримку сплати узгоджених сум податкових зобов`язань від 1301 до 1364 календарних днів.

Разом з тим, строки давності для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) врегульовано статтею 114 ПК України, відповідно до якої граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Згідно пункту 102.1. статті 102 ПК України, контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку, зокрема подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Верховний Суд в постанові від 07 серпня 2018 р. у справі №813/2520/17 (адміністративне провадження № К/9901/351/17) зазначає, що Податковий кодекс України обумовлює два випадки для визначення грошових зобов`язань контролюючим органом:

1) не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації;

2) не пізніше закінчення 1095 дня з граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом.

Отже, контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань (у тому числі штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері ЗЕД) платника податків у випадках, визначених податковим кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом.

Посилання відповідача на постанову Вищого адміністративного суду України від 07.12.2010 р. по справі № 2-а-9191/08 (22-а-9913/08) (провадження № К-20077/08-С) суд вважає недоречним, оскільки касаційним судом у цій справі тлумачився порядок застосування штрафних санкцій відповідно до Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

З наведеного вище впливає, що відповідачем протиправно не враховано вимоги п. 114.1 ст. 114 ПК України, яка передбачає, що граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Крім того, суд встановив, що відповідачем було здійснено зарахування поточних платежів в рахунок погашення податкового боргу за податковими деклараціями за період з липня 2015 року по листопад 2015 р. на загальну суму 341 970,70 грн. поза межами строку давності на податковий борг, який підлягав списанню.

Відповідно до п. 101.1. ст. 101 ПК України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг, а саме: податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (пп. 101.2.3. п. 101.2 ст. 101 ПК України).

Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків визначено Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 р. № 577, пункт 2.1. якого передбачає, що під терміном «безнадійний податковий борг» слід розуміти податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу.

Визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів (далі - ІС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу (пункт 3.1 Порядку №577).

Згідно приписів пункту 3.2 Порядку №577 днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається, зокрема, у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника органу доходів і зборів.

Відповідно до пунктів 4.3 - 4.5 Порядку №577, у випадках, передбачених зокрема підпунктом 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу.

Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал.

Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до ІС не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

Зазначене свідчить, що відповідач повинен був прийняти рішення про списання безнадійного податкового боргу на загальну суму 341 970,70 грн., строк давності (1095 днів) за яким сплинув:

30.08.2018 р. - за податковою декларацією з ПДВ № від 20.08.2015 р. за липень 2015 р. на суму 27 527,70 грн. з граничним терміном сплати 30.08.2015 р.;

30.09.2018 р. - за податковою декларацією з ПДВ № від 18.09.2015 р. на суму 34 663,00 грн. з граничним терміном сплати 30.09.2015 р.;

30.10.2018 р. - за податковою декларацією з ПДВ № від 20.10.2015 р. на суму 141 870,00 грн. з граничним терміном сплати 30.10.2015 р.;

30.11.2018 р. - за податковою декларацією з ПДВ № від 19.11.2015 р. на суму 36 233,00 грн. з граничним терміном сплати 30.11.2015 р.;

30.12.2018 р. - за податковою декларацією з ПДВ № від 16.12.2015 р. на суму 101 677,00 грн. з граничним терміном сплати 30.12.2015 р.

Крім того, в разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу у контролюючого органу відсутнє право на нарахування пені за невиконання податкового зобов`язання.

Так, Податковим кодексом України пеня визначена, як спосіб забезпечення погашення податкового боргу, самі норми щодо порядку нарахування та сплати пені встановлені окремою Главою 12, у той час як штрафні (фінансові) санкції, штрафи передбачені Главою 11 «Відповідальність». Пеня, як спосіб забезпечення податкового боргу, нараховується на суму податкового боргу, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання (при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків) або від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні (при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами) та закінчується, зокрема, у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

З аналізу викладених норм слідує, що у разі спливу 1095 днів з граничного строку сплати грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, в тому числі від нарахованої пені.

Отже, з викладеного можна зробити висновок, що нарахування відповідачем пені за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань згідно податкових декларацій з ПДВ № від 20.08.2015 р., № від 18.09.2015 р., № від 20.10.2015 р., № від 19.11.2015 р., № від 16.12.2015 р., поданих позивачем у 2015 році, після спливу 1095 днів є протиправним, а належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача здійснити відповідне коригування в ІПК з ПДВ.

Таким чином, дії ГУ ДПС у Дніпропетровській області щодо спрямування грошових коштів ДП «Підприємство ДКВС України (№34)», що знаходились на рахунку платника у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, згідно платіжних доручень від 24.04.2019 р., від 23.05.2019 р., від 24.06.2019 р., від 25.07.2019 р., від 23.08.2019 р., від 23.09.2019 р. в погашення безнадійного податкового боргу за податковими деклараціями з ПДВ № від 20.08.2015 р., № від 18.09.2015 р., № від 20.10.2015 р., № від 19.11.2015 р., № від 16.12.2015 р., нарахування пені на такий безнадійний податковий борг, зарахування поточних платежів в її погашення та бездіяльність щодо несписання податкового боргу є протиправними.

Що стосується спрямування грошових коштів ДП «Підприємство ДКВС України (№34)» згідно платіжних доручень від 15.10.2019 р. та 24.10.2019 р. в погашення податкового боргу за податковою декларацією з ПДВ № від 19.01.2016 р., то зазначена сума була включена до суми стягнення на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.04.2019 р. у справі № 160/810/19, яким стягнуто з рахунків Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України №34» (51912, Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. М. Грушевського, 214, ) на користь Державного бюджету України - податковий борг у розмірі 3 020 323,55 грн. (три мільйона двадцять тисяч триста двадцять три гривні 55 коп.).

Таким чином, стягнення за цією декларацією та за іншими податковими деклараціями з ПДВ за період з 30.01.2016 р. по 30.08.2018 р. повинно проводитися відповідно до абз. 1 п. 95.3 ст. 95 Податкового Кодексу України, а саме: стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

За вимогами ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДПС в інформаційній системі органів ДПС згідно із Порядком ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 7 квітня 2016 року № 422 (далі - Порядок № 422).

Відповідно до положень пункту 1 Розділу II Порядку № 422 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються інтегровані картки платника (далі - ІКП) за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

Облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення. Інформаційна система органів ДФС після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в ІКП розрахункових операцій.

Згідно пункту 5 Розділу II Порядку № 422 передбачено, що контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи. Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень. Дії працівників органів ДФС при відображенні в інформаційній системі органів ДФС первинних показників фіксуються із зазначенням ідентифікатора користувача, дати та часу дії. При виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов`язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою. У разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи. У разі встановлення, що перекручення (викривлення) показників допущене у результаті умисних дій працівників органів ДФС, такі працівники притягуються до відповідальності у встановленому законодавством порядку.

Інтегрована картка платника є електронним документом, який відображає облік нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету, тому ДП «Підприємство ДКВС України (№34)» має матеріально-правовий інтерес в тому, щоб дані його ІКП правильно відображали точний облік усіх нарахованих і сплачених сум до бюджету, у т.ч. сум списаного безнадійного податкового боргу, пені та штрафів, оскільки невідповідність такого обліку тягне формування незаконної недоїмки та вжиття заходів з боку контролюючого органу на її погашення.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову у повному обсязі.

Вирішуючи вимогу позивача про зобов`язання ГУ ДПС у Дніпропетровській області протягом одного місяця, з дня набрання законної сили судовим рішенням, подати звіт про його виконання, суд має зазначити наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно приписів частини другої статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч.1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, ст. 382 КАС України встановлює право, а не обов`язок суду встановити судовий контроль за виконанням рішення суду

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що вимога позивача встановити контроль за виконанням рішення в адміністративній справі №160/2463/20 не підлягає задоволенню, оскільки у суду не має підстав вважати, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду, такі підстави позивачем також не наведені.

На підставі ст. 139 КАС України суд також вважає за необхідне присудити на користь Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України №34» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 4204,00 грн.

Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.11.2019 р. № про сплату штрафу за платежем податок на додану вартість в сумі 75 121,44 гри., прийняте ГУ ДПС у Дніпропетровській області;

Визнати протиправною бездіяльність ГУ ДПС у Дніпропетровській області щодо несписання безнадійного податкового боргу Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України №34», , з податку на додану вартість на суму 341 970,70 грн. та зобов`язати ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийняти рішення про визнання податкового боргу Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України №34», , з податку на додану вартість за період з 30.08.2015 р. по 30.11.2015 р. в сумі 341 970,70 грн. безнадійним податковим боргом, здійснити корегування даних в інтегрованій картці платника Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України №34», , з податку на додану вартість шляхом списання безнадійного податкового боргу з податку на додану вартість за період з 30.08.2015 р. по 30.11.2015 р. в сумі 341 970,70 грн. та пені, нарахованої на безнадійний податковий борг, здійснити корегування безпідставного зарахування грошових коштів ДП «Підприємство ДКВС України (№34)» згідно платіжних доручень від 15.10.2019 р. та 24.10.2019 р. в погашення податкового боргу за податковою декларацією з ПДВ № від 19.01.2016 року.

Присудити на користь Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України №34» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 4204,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.М. Олійник