Справа № 676/203/20
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 676/203/20

Головуючий у 1-й інстанції: Шевцова Л.М.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

08 липня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Курка О. П. Франовської К.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу поліцейського 3-ї роти батальйону УПП Департаменту поліції капрала Мошинського Максіма Олександровича на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського 3-ї роти батальйону УПП Департаменту поліції капрала Мошинського Максіма Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до поліцейського 3-ї роти батальйону УПП Департаменту поліції капрала Мошинського Максіма Олександровича про визнання протиправними дій поліцейського роти №3 батальйону УПП Департаменту поліції капрала Мошинського Максіма Олександровича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності; скасування постанови інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Мошинського Максіма Олександровича від 28 грудня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн; закриття провадження у справі.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 березня 2020 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Відзив позивача на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до постанови серії ДП18 №259450 від 28.12.2019 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mercedes-Benz 313 СDІ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на 288 км а/д НОМЕР_2 , поза межами населеного пункту не ввімкнув ближнє світло фар та на вимогу поліцейського відмовився пред`явити свідоцтво про реєстрацію ТЗ і поліс обов`язкового страхування, чим порушив п.2.4а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що підстав для зупинки транспортного засобу позивача не було, а ненадання полісу обов`язкового страхування наземних транспортних засобів в такому випадку не може розцінюватися, як адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Обов`язки учасників дорожнього руху, а також підстави та порядок притягнення до відповідальності за їх порушення передбачені Законом України "Про дорожній рух", Правилами дорожнього руху та Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Згідно зі ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до оскаржуваної постанови серії ДП18 №259450 від 28.12.2019 року ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за невиконання обов`язку щодо увімкнення ближнього світла фар поза межами населеного пункту, а також за відмову надати на вимогу поліцейського свідоцтво про реєстрацію ТЗ і поліс обов`язкового страхування.

Таким чином, постанова серії ДП18 №259450 від 28.12.2019 року містить два адміністративних правопорушення.

П.9.8 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР), передбачено, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з пп "б", "ґ" п.2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

П.2.4 "а" ПДР передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст.36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Оскільки справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП одночасно розглядалися поліцейським 3-ї роти батальйону УПП Департаменту поліції Мошинським М.О., відповідач обґрунтовано застосував до позивача стягнення за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме: за ч.1 ст.126 КУпАП.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що вчинення позивачем правопорушення зафіксовано на відеозаписах з нагрудних відеокамер поліцейських, що направлені до суду першої інстанції разом з відзивом на позовну заяву, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В п. 8 постанови серії ДП18 №259450 від 28.12.2019 року "До постанови додаються" зазначено ВХ 00086.

З матеріалів справи судом встановлено, що в додатках до відзиву на позовну заяву відповідач подав компакт-диск, що містить відеозаписи з нагрудної відеокамери поліцейського серії ВХ 00086 (а.с.19).

Водночас, на долучених відповідачем відеозаписах не зафіксовано факт керування позивачем транспортним засобом без увімкненого світла ближніх фар.

З урахуванням наведеного відповідач не надав суду доказів, які підтверджують об`єктивну сторону правопорушення, передбачено ч.2 ст.122 КУпАП, тому доводи апеляційної скарги щодо порушення ОСОБА_1 правил користування зовнішніми світловими приладами чи попереджувальними сигналами є необґрунтованими.

Відповідно до відеозапису з нагрудної камери поліцейського серії ВХ 00086 (а.с.19, файл НОМЕР_3 .mov) на вимогу поліцейського пред`явити посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію ТЗ і поліс обов`язкового страхування ОСОБА_1 повідомив відповідача про те, що документи нього є, однак пред`явити ці документи позивач відмовився.

Вказані обставини не заперечуються позивачем, водночас, в обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 стверджує, що за відсутності підстав для зупинки автомобіля, вимога поліцейського пред`явити документи є протиправною.

Суд апеляційної інстанції вважає, що такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, оскільки відмова пред`явити документи для перевірки є самостійним складом правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП.

При цьому п.2.4 "а" ПДР та ч.1 ст.126 КУпАП не містять застережень щодо випадків, коли водій має право не виконувати вимогу поліцейського щодо пред`явлення відповідних документів.

Таким чином, причина зупинки транспортного засобу поліцейським не пов`язана з обов`язком водія транспортного засобу згідно з п.2.4 "а" ПДР мати при собі та пред`явити для перевірки зазначені вище документи.

З урахуванням наведеного, оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт відмови позивача пред`явити документи на вимогу поліцейського, притягнення позивача до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП є обґрунтованим, незалежно від підтвердження обставин щодо керування транспортним засобом без увімкненого світла ближніх фар, що стали причиною для зупинки автомобіля.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 25.09.2019 в справі №127/19283/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Доводи ОСОБА_1 про те, що відповідач не повідомив його про вчинене правопорушення, спростовуються відеозаписами з нагрудної камери поліцейського серії ВХ 00086, на яких зафіксовано, що капрал ОСОБА_2 оголосив правопорушення, за яке позивача притягнуто до відповідальності, роз`яснив позивачу права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, та порядок оскарження постанови серії ДП18 №259450 від 28.12.2019 року.

В обґрунтування протиправності постанови серії ДП18 №259450 від 28.12.2019 року позивач вказує на неправильне зазначення його прізвища, а саме: " ОСОБА_3 " замість " ОСОБА_4 ".

Водночас, позивач не зазначає про те, що оскаржувана постанова серії ДП18 №259450 від 28.12.2019 року складена відносно іншої особи, а посилається лише на помилку в написанні його прізвища.

Також ОСОБА_1 не заперечує, що на відеозаписах з нагрудної камери поліцейського серії ВХ 00086 саме він зафіксований в якості водія автомобіля Mercedes-Benz 313 СDІ, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що помилка в зазначенні прізвища правопорушника є опискою, яка не впливає на встановлені судом обставини справи та не спростовує факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в частині вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та підтверджуються встановленими у справі обставинами.

Висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу поліцейського 3-ї роти батальйону УПП Департаменту поліції капрала Мошинського Максіма Олександровича задовольнити повністю.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського 3-їроти батальйону УПП Департаменту поліції капрала Мошинського Максіма Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення відповідно до ч.1 ст.272 КАС України.

Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Постанова суду складена в повному обсязі 08 липня 2020 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Курко О. П. Франовська К.С.