Справа № 361/1849/16-а
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 361/1849/16-а
УХВАЛА

07 липня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів: Беспалова О. О., Мєзєнцева Є. І.

за участю секретаря Скидан С. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2017 року (в частині) та Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2017 року

у справі № 361/1849/16-а

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Київської області

про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (надалі - Броварське ОУПФУ Київської області), в якому просив суд:

визнати протиправними дії, бездіяльність Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області за безпідставне переведення ОСОБА_1 , при обрахуванні розміру пенсії зі статті 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію згідно статті 21 цього ж закону, без його заяви та без повідомлення про перевід, та відмову надати розпорядження про перевід на іншу пенсію, відповідно до заробітної плати;

зобов`язати Броварське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 листопада 2011 року, відповідно статті 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 110% від трьох з половиною мінімальних пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахування проведених виплат», та стягнути різницю недоотриманої пенсії;

зобов`язати Броварське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області перерахувати належну ОСОБА_1 додаткову пенсію, як постраждалому від аварії на ЧАЕС III категорії, з 01 листопада 2011 року, відповідно до статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахування проведених виплат», та стягнути різницю недоотриманої пенсії.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Броварського ОУПФУ Київської області за безпідставне переведення ОСОБА_1 щодо обрахуванні розміру пенсії зі ст. 22 Закону №2262-XII на пенсію згідно ст. 21 цього ж закону без його заяви та без повідомлення про перевід, та відмову надати розпорядження про перевід на іншу пенсію відповідно до заробітної плати. Зобов`язано Броварське ОУПФУ Київської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 листопада 2011 року відповідно до ст. 22 Закону №2262-XII в розмірі 110% від трьох з половиною мінімальних пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону №1058-IV, та стягнути різницю недоотриманої пенсії. Зобов`язано Броварське ОУПФУ Київської області перерахувати належну ОСОБА_1 додаткову пенсію, як постраждалому від аварії на ЧАЕС III категорії, з 01 листопада 2011 року відповідно до ст. 51 Закону №796-XII із розрахунку 25 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону №1058-IV, з урахування проведених виплат, та стягнути різницю недоотриманої пенсії. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою першої інстанції позивачем та Броварським ОУПФУ Київської області подані апеляційні скарги.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2017 року апеляційну скаргу Броварського ОУПФУ Київської області задоволено. Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2017 року скасовано. Прийнято нову постанову. Закрито провадження у справі в частині задоволення вимог адміністративного позову щодо зобов`язання Броварського ОУПФУ Київської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 листопада 2011 року відповідно ст. 22 Закону №2262-XII в розмірі 110 % від трьох з половиною мінімальних пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону №1058-IV, стягнути різницю недоотриманої пенсії та зобов`язання Броварського ОУПФУ Київської області перерахувати належну ОСОБА_1 додаткову пенсію, як постраждалому від аварії на ЧАЕС III категорії, з 01 листопада 2011 року відповідно до ст. 51 Закону №796-XII із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону №1058-IV, з урахування проведених виплат, та стягнути різницю недоотриманої пенсії. В іншій частині позову відмовлено.

На адресу Шостого апеляційного адміністративного суду 21 квітня 2020 року надійшла від ОСОБА_1 (надалі - заявник) заява про перегляд рішень суду за виключними обставинами по справі №361/1849/16-а за позовом ОСОБА_1 до Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року по справі №1-247/2015 (3393/18) було визнано неконституційною норму права, яка застосована судом апеляційної інстанції під час ухвалення постанови від 27 липня 2017 року.

В судовому засіданні 23 червня 2020 року колегією суддів задоволено клопотання позивача про заміну відповідача з Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на Головне управління Пенсійного фонду України в Київської області

В судовому засіданні заявник просить задовольнити у повному обсязі заяву за виключними обставинами, а саме: скасувати Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2017 року та залишити в силі постанову Броварського міськрайонного суду від 06.06.2017р., в частині задоволення позовних вимог, та скасувати постанову Броварського міськрайонного суду від 06.06.2017р. року, в частині відмови в задоволенні інших позовних вимог.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якій останній зазначає, що рішення першої інстанції прийнято у відповідності до вимог законодавства, а отже, підстав для скасування даного рішення не вбачається. Так, відповідач зазначає, що рішення Конституційного Суду України стосується Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а не Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та інших осіб». Крім того, відповідач зазначає, що позивачем, фактично заявлені нові позовні вимоги, які не були предметом розгляду даної справи.

Позивачем подано до суду апеляційної інстанції клопотання про витребування доказів та надання доказів по справі, а саме: витребування від відповідача докази на підставі яких позивачу було змінено розмір пенсійних виплат без переведення на іншу пенсію та де, коли і ким були опубліковані зміни законодавства.

Колегія суддів вважає, що заявлене позивачем клопотання про витребування доказів не стосується перегляду справи за виключними обставинами.

Перевіривши доводи заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами та дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає про таке.

Як вбачається зі змісту заяви позивача, підставою для його звернення до суду про перегляд постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2017 року стало те, що Конституційним Судом України встановлено неконституційність окремих положень пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Положення ст. 361 КАС України визначають, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Так, встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане є підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами.

Конституційним Судом України 27.02.2020 року постановлено рішення № 3-р/2020 (Справа №1-247/2018(3393/18), згідно з яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» БК України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (надалі - Закон №3551-XII) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Також, згідно з частиною другою статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічна правова норма закріплена і у ст. 91 Закону України "Про Конституційний Суд України", яка визначає, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Разом з цим, у постанові від 23 грудня 2019 року по справі № 814/1274/17 Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом рішення Конституційного Суду України змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення, якщо інше не встановлено самим рішенням.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що саме з дня ухвалення вищенаведеного рішення Конституційного Суду України втратило чинність положення БК України щодо застосування норм і положень статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону №3551-XII у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, в частині яке переглядається за виключними обставинами.

Тобто, саме з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 у Кабінету Міністрів України припинились відповідні повноваження щодо регулювання порядку та розмірів соціальних виплат та допомог, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 на правовідносини, пов`язані з розглядом заяви заявника (позивача) у квітня 2016 року, не може вплинути, оскільки ці правовідносини виникли та існували до його прийняття.

Приписами частини 6 статті 361 КАС України встановлено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Отже, з огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що зміна правового регулювання правовідносин щодо перерахунку пенсії внаслідок ухвалення Конституційним Судом України рішення від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 є підставою для звернення позивача до органів Пенсійного фонду України із новою заявою про перерахунок пенсії. У разі ж, якщо після ухвалення Конституційним Судом України відповідного рішення, поновлення права на перерахунок пенсії не відбулося, у позивача виникають підстави для звернення до суду з новим позовом за для його захисту.

Отже, ухвалення Конституційним Судом України рішення від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 не може слугувати підставою для перегляду постанови суду від 27 липня 2020 року та від 06 червня 2017 року за виключними обставинами, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23 грудня 2019 року по справі № 814/1274/17.

Також, колегія суддів враховує правову позицію, що міститься у постанові Верховного Суду 17 грудня 2019 року по справі № 808/2492/18. У вказаному судовому рішенні зазначено, що із тексту імперативних приписів п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України слідує, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки, якщо рішення суду ще не виконане. У випадку, що є предметом дослідження, рішення не може вважатись невиконаним в контексті приписів п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, оскільки рішення, що набрало законної сили, яким у задоволенні позову відмовлено, не передбачає примусового виконання.

З огляду на викладене та враховуючи, що ухвалення Конституційним Судом України рішення від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 не є підставою для перегляду постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2017 року за виключними обставинами, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що позивач звертався до суду першої інстанції з позовоною заявою в порядку Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а не Закону №3551-XII.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 КАС у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Таким чином, колегія суддів доходить до висновку про відмову ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2017 року (в частині) та Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2017 року по справі № 361/1849/16-а.

Керуючись ст.ст. 242, 328, 329, 361, 368, 369 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2017 року (в частині) та Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2017 року по справі № 361/1849/16-а - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали буде виготовлено протягом п`яти днів з моменту проголошення.

Головуючий суддя Г. В. Земляна

Судді: О. О. Беспалов

Є. І. Мєзєнцев

Повний текст ухвали складено 09 липня 2020 року.