Справа № 520/6928/2020
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2020 р. № 520/6928/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, м. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 поверх) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом, в якому позивач просив визнати протиправною відмову Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, викладену в листі від 23.09.2019 №КА-9599384, зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 13.06.1966р. по 24.07.1968р., з 16.07.1968р. по 09.09.1969р., з 07.10.1969р. по 04.05.1970р., з 01.07.1971р. по 25.10.1971р., з 02.06.1975р. по 25.09.1975р. Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 13.06.1966р. по 24.07.1968р., з 16.07.1968р. по 09.09.1969р., з 07.10.1969р. по 04.05.1970р., з01.07.1971р. по 25.10.1971р., з 02.06.1975р. по 25.09.1975р., та здійснити повторний розгляд моєї заяви про призначення пенсії, виходячи із страхового стажу, з урахуванням вказаного періоду.

Відповідно до положень ст.ст.12, 171, 257, 263 КАС України розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи адміністративного позову, суд дійшов наступного.

Судовим розглядом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про зарахування до його страхового стажу періоди роботи з 13.06.1966 по 24.07.1968; з 16.07.1968 по 09.09.1969; з 07.10.1969 по 04.05.1970; з 01.07.1971 по 25.10.1971; з 02.06.1975 по 25.09.1975.

Листом від 23.09.2019 № КА 9599384 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повідомило позивача, що пенсію обчислено при страховому стажі 21 рік 1 місяць 24 дні.

Періоди роботи з 13.06.1966 по 24.07.1968; з 16.07.1968 по 09.09.1969; з 07.10.1969 по 04.05.1970; з 01.07.1971 по 25.10.1971; з 02.06.1975 по 25.09.1975 не зараховані до страхового стажу, оскільки записи в трудовій книжці не оформлені належним чином, а інших документів, підтверджуючих ці періоди роботи, ОСОБА_1 не надано.

Вважаючи відмову протиправною, позивач оскаржив її до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ч.1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV ( надалі - Закон № 1058-IV) право на призначення пенсії за віком мають особи (жінки, які народились з 1 квітня 1960 по 30 вересня 1960 року) після досягнення віку 59 років за наявності страхового стажу з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону № 1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно ч.3 ст.44 Закону № 1058-IV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

Аналізуючи нормативно-правові акти України, які регулюють умови пенсійного забезпечення, суд вказує, що положення Порядку №637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальнім по відношенню до Закону України «Про пенсійне забезпечення», мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (стаття 62 Закону № 788-XII).

Наказом Міністерства праці України, Міністерства Юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993.

Відповідно до пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 4.1 Інструкції №58 визначено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до абзацу 2 пункту 6.1 Інструкції №58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Згідно п.3 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Як слідує з матеріалів справи, позивачу відмовлено у зарахуванні до страхового стажу період його роботи з 13.06.1966 по 24.07.1968; з 16.07.1968 по 09.09.1969; з 07.10.1969 по 04.05.1970; з 01.07.1971 по 25.10.1971; з 02.06.1975 по 25.09.1975, оскільки записи в трудовій книжці не оформлені належним чином, а інших документів, підтверджуючих ці періоди роботи, ОСОБА_1 не надано.

З копії трудової книжки позивача вбачається, що у періоді з 13.06.1966 по 24.07.1968 позивач працював у Спеціальному будівельно-монтажному управлінні № 1; з 16.07.1968 по 09.09.1969 на Валківському заводі «Будвирбів»; з 09.07.1970 по 04.05.1970 працював у ХПМК Харківський Облмежколгоспбуд; з 01.07.1969 по 25.10.1971 на Нестеренківському цегляному заводі; з 02.06.1975 по 25.09.1975 позивач працював на Валківському заводі Будвиробів (а.с.9-12).

Суд зауважує, що з вищевикладених норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку, у тому числі, відбиток печатки, здійснюються відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

Вказані обставини не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудовою книжкою трудового стажу, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Аналогічні висновки викладено Верховним Судом, зокрема, у постанові від 23 жовтня 2019 року (справа №263/3783/17), яку судом враховано, на виконання приписів ч.5 ст. 242 КАС України.

Відтак, суд приходить до висновку, що відповідач приймаючи рішення про відмову в зарахуванні до стажу роботи позивача періоди з 13.06.1966 по 24.07.1968; з 16.07.1968 по 09.09.1969; з 07.10.1969 по 04.05.1970; з 01.07.1971 по 25.10.1971; з 02.06.1975 по 25.09.1975 не врахував всіх обставин, які мають значення для прийняття вказаного рішення, з огляду на що воно є необґрунтованим.

Відповідно до ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

За таких обставин суд у даній справі, виконуючи завдання адміністративного судочинства в порядку ст.2 КАС України, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) відповідача, як суб`єкта владних повноважень, поза межами перевірки за названими критеріями згідно вищезазначеної статті, тобто суд не повноважний щодо вчинення дій по зобов`язанню відповідача зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 13.06.1966р. по 24.07.1968р., з 16.07.1968р. по 09.09.1969р., з 07.10.1969р. по 04.05.1970р., з01.07.1971р. по 25.10.1971р., з 02.06.1975р. по 25.09.1975р.

Суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів;.

Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем.

Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.01.2006 року, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Верховний Суд України у постанові від 16.09.2015 року у справі за позовом ТОВ Аскоп-Україна до Південної митниці Міністерства доходів і зборів України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до приписів ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Засіб захисту, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02).

Згідно з вимогами ч.4 ст.245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині визнання протиправною відмови Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, викладену в листі від 23.09.2019 №КА-9599384, зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 13.06.1966р. по 24.07.1968р., з 16.07.1968р. по 09.09.1969р., з 07.10.1969р. по 04.05.1970р., з 01.07.1971р. по 25.10.1971р., з 02.06.1975р. по 25.09.1975р; зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, виходячи із страхового стажу, з урахуванням вказаного періоду.

В іншій частині позовних вимог підстави для задоволення відсутні.

Розподіл судових витрат здійснюється за правилами ст.139 КАС України.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 8, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 262, 263 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, м. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 поверх) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, викладену в листі від 23.09.2019 №КА-9599384, зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 13.06.1966р. по 24.07.1968р., з 16.07.1968р. по 09.09.1969р., з 07.10.1969р. по 04.05.1970р., з 01.07.1971р. по 25.10.1971р., з 02.06.1975р. по 25.09.1975р.

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії, виходячи із страхового стажу, з урахуванням вказаного періоду.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Єгупенко