Справа № 380/2557/20
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 рокуЛьвівСправа № 380/2557/20 пров. № А/857/6584/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючий суддя Шевчук С.М.

судді Кухтей Р.В., Нос С.П.,

за участю секретаря судового засідання Ігнатищ Л.М.,

представника позивача Гудима В.О.,

третьої особи ОСОБА_1 .,

представника третьої особи Василькевича В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року (ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження судом під головуванням судді Сподарик Н.І.) у справі № 380/2557/20 за адміністративним позовом Міністерства оборони України до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 про скасування постанови, суд-

В С Т А Н О В И В:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Міністерство оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітрофлоцький,6; код ЄДРОПОУ 00034022) звернулося з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України) (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13; ) про скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження ВП №61441311 від 04.03.2020.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року у задоволені адміністративного позову Міністерства оборони України до Міністерства юстиції України (Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,- відмовити повністю.

Судові витрати покладено на позивача у зв`язку з чим стягнуто з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітрофлоцький,6; код ЄДРОПОУ 00034022) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) понесені судові витрати професійної правничої допомоги в сумі 1000 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове рішення про задоволення позову.

На обґрунтування апеляційних вимог, позивач стверджує, що у разі, наявності у відкритих джерелах інформації щодо електронної пошти боржника, то документи виконавчого провадження повинні бути доведені до відому боржника засобами електронного зв`язку, що виключило б допущені Міністерством оборони України порушення вимог статті 63 Закону України Про виконавче провадження при виконанні судового рішення у справі № 1.380.2019.001973. Окрім цього, звертає увагу на те, що станом на дату розгляду справи діє постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, що виключає прибуття до органу військового управління стягувача Мойсей Л.О. Представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги повністю. Окрім того вказує, що на позивача безпідставно покладено судові витрати третьої сторони.

Третя особа подала відзив на апеляційну скаргу у якому просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача та залишити без змін рішення суду першої інстанції. По суті доводи відзиву співпадають з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному судовому рішенні.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Відповідач був повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги у відповідності до вимог ст.124 КАС України, шляхом надіслання повідомлення засобами поштового зв`язку, що підтверджується зворотним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та на електронну пошту, зазначену даним учасником справи, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. В судове засідання не прибув, про причини неприбуття не повідомив. Клопотань про відкладення слухання справи не направляв.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, щорішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року у справі № 1.380.2019.001973 в частині, що стосується поновлення ОСОБА_1 на військовій службі допущено до негайного виконання. Сторони у справі № 1.380.2019.001973 були присутні при оголошені даного рішення.

25.02.2020 Львівським окружним адміністративним судом у справі № 1.380.2019.001973 видано виконавчий лист щодо Міністерства оборони України як боржника із зобов`язанням останнього до вчинення дій спрямованих : Поновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на військовій службі (як такого, що перебуває у розпорядженні першого заступника Міністра оборони України). Рішення суду в частині, що стосується поновлення ОСОБА_1 на військовій службі (як такого, що перебуває у розпорядженні першого заступника Міністра оборони України виконується негайно) .

04.03.2020 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савкою Ліаною Олегівною відкрито виконавче провадження за № ВП 61441311.

Постанову скеровано 04.03.2020 на адресу Міністерства оборони України рекомендованим поштовим відправленням за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Позивач звернувся в суд, оскільки не погоджується з постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження ВП № 61441311 від 04.03.2020, через те, що остання не відправлена на електронну адресу позивача, що виключило б допущені Міністерством оборони України порушення вимог статті 63 Закону України Про виконавче провадження при виконанні судового рішення у справі № 1.380.2019.001973.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване судове рішення про відмову у задоволенні позову виходив з того, що статтею 28 Закону України Про виконавче провадження передбачено встановлено, що копії постанов виконавця про відкриття виконавчого провадження надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

У разі якщо у виконавчому документі зазначено адреси електронної пошти стягувача та/або боржника, документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та/або боржнику також електронною поштою (пункт четвертий вказаної статті Закону).

Позаяк у виконавчому листі, виданому Львівським окружним адміністративним судом у справі № 1.380.2019.001973 не міститься адреси електронної пошти Міністерства оборони України, що у свою чергу виключає можливість державного виконавця скерування постанови про відкриття виконавчого провадження на електронну адресу позивача.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до Закону України Про виконавче провадженняпідлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт перший частини першої статті 3 Закону України Про виконавче провадження).

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (ч.1 ст. 5 названого Закону).

Відповідно до частиною першою статті 18 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 5 ст.26 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно вимог статті 4 Закону України Про виконавче провадження у виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з приводу того, що виданий Львівським окружним адміністративним судом у справі № 1.380.2019.001973 виконавчий лист відповідає вимогам, що ставляться до виконавчих документів у відповідності до статті 4 Закону України Про виконавче провадження. При цьому, судом встановлено, що обумовлений виконавчий лист не містить відомостей стосовно електронної пошти Міністерства оборони України.

Порядок надіслання процесуальних документів виконавця визначені статтею 28 Закону України Про виконавче провадження у відповідності до якої встановлено, постанови про відкриття виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження шляхом надіслання рекомендованого поштового відправлення. При цьому, боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

У разі якщо у виконавчому документі зазначено адреси електронної пошти стягувача та/або боржника, документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та/або боржнику також електронною поштою (пункт четвертий вказаної статті Закону).

Однак, як було зазначено вище, виконавчий лист не містив відомостей стосовно адреси електронної пошти Міністерства оборони України, що в силу приписів статті 28 Закону України Про виконавче провадження виключає можливість державного виконавця скерування постанови про відкриття виконавчого провадження на електронну адресу позивача.

Також судом встановлено, що на адресу виконавця не надходило жодних заяв стосовно надіслання постанови про відкриття виконавчого провадження на певну адресу електронної пошти Міністерства оборони України.

Як наслідок, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скаргипозивача про наявність у державного виконавця обов`язку доведення до відома позивача змісту постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 61441311 від 04.03.2020 засобами електронного зв`язку, з огляду відсутність таких відомостей у виконавчому листі та відсутності відповідних заяв сторін виконавчого провадження.

Окрім того з матеріалів справи вбачається, що на адресу Міністерства оборони надійшла постанова Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 04 березня 2020 року № 61441311, що була зареєстрована у Юридичному Департаменті Міністерства оборони України 17 березня 2020 року та присвоєно вхідний номер 4512/с.

Стосовно ж доводів позивача щодо пропущення строків, визначених Законом України Про виконавче провадження то колегія суддів зазначає, що постанова відповідача від 04 березня 2020 року ВП № 61441311 надійшла до позивача17 березня 2020 року, а відтак у період з 18 березня 2020 року по 25 березня (дата підписання представником позивача позовної заяви) у позивача було достатньо часу для її виконання. Жодних доказів жодних доказів, що надавали б можливість не виконувати рішення суду у справі №1.380.2019.001973 позивач не надав ні в ході розгляду справи в суді першої інстанції, ні в ході розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції.

Також колегією суддів враховано, що під час ухвалення судом рішення, яке допущено до негайного виконання був присутній представник позивача, а відтак позивачу було достеменно відомо про обставини за яких судове рішення підлягало негайному безвідкладному виконанню, що в свою чергу вказує на безпідставність доводів позивача про несвоєчасне виконання судового рішення з вини органу виконавчої служби через надіслання постанови про відкриття виконавчого провадження не засобами електронного зв`язку, а шляхом надіслання рекомендованої поштової кореспонденції

Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно запровадження урядом України обмежувальних карантинних заходів та необхідність прибуття ОСОБА_1 до органу військового управління як на підставу, що може слугувати для скасування постанови державного виконавця, оскільки діяльність Міністерства оборони України припинена не була. Доказів неможливості прибуття військовослужбовця до органу військового управління для виконання судового рішення позивачем не надано.

Водночас, подання Міністерством оборони України численних заяв про роз`яснення рішення, про відстрочення виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.02.2020 у справі № 1.380.2019.001973 вказує, що діяльність Міністерства оборони України та Збройних Сил України (їх посадових осіб), у зв`язку із заходами пов`язаними із запобіганням поширення на території України коронавірусу COVID - 19 у відповідності до чинного законодавства не обмежувались, у тому числі щодо видання наказу Міністерства оборони України на виконання рішення суду допущеного до негайного виконання про поновлення на військовій службі ОСОБА_1 .

За наведених обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що позивачем не надано достатніх та належних доказів на підтвердження обставин, що можуть слугувати для скасування постанови державного виконавця від 04.03.2020 № 61441311.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про безпідставність покладення на позивача судових витрат третьої особи, то з матеріалів справи вбачається, що 28.04.2020 за № 21854 від третьої особи надійшла заява про стягнення з Міністерства оборони України на користь третьої особи витрат на отримання професійної правничої допомоги у розмірі 2000 грн. та 14.05.2020 заява про стягнення з Міністерства оборони України на користь третьої особи витрат на отримання професійної правничої допомоги у розмірі 1000 грн. договір про надання правової допомоги від 22.04.2020, ордер серія ЛВ № 122776 на надання правової допомоги, акт виконаних робіт № 1 від 22.04.2020, квитанція № 143 від 28.04.2020 на суму 2000 грн., квитанція на суму 1000 грн.

На підтвердження таких витрат третьою особою надано:

- договір про надання правової допомоги від 22.04.2020 укладеного між ОСОБА_2 , який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 10.03.2011 № 511 та ОСОБА_1 адвокат надає довірителю правову допомогу в адміністративних судах у справі № 380/2557/20 за позовом Міністерства оборони України до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження;

- акт виконаних робіт від 22.04.2020 року, відповідно до якого виконано зобов`язання з правового аналізу позовної заяви Міністерства оборони України про скасування постанови ДВС МЮУ у ВП № 61441311 від 04.03.2020 та підготовка пояснення щодо позовної заяви Міністерства оборони України про скасування постанови ДВС МЮУ у ВП № 61441311 від 04.03.2020;участь у судовому засіданні пов`язаному із розглядом позовної заяви Міністерства оборони України про скасування постанови ДВС МЮУ у ВП № 61441311 від 04.03.2020;

- акт виконаних робіт від 14.05.2020 рокувідповідно до якого виконано такі зобов`язання з участь у судовому засіданні пов`язаному із розглядом позовної заяви Міністерства оборони України про скасування постанови ДВС МЮУ у ВП № 61441311 від 04.03.2020. Розмір оплати за надану правову допомогу складає 1000 грн.

Відповідно до ч. 11 ст. 139 КАС України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Ухвалюючи рішення стосовно розміру судових витрат які підлягають присудженню на користь третьої сторони суд виходив їх співмірності таких витрат складності справи, її значення для позивача, обґрунтованості таких витрат та пропорційності до предмета спору та підставно прийшов висновку стосовно розміру витрат які підлягають присудженню з позивача на користь третьої сторони у розмірі 1000 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 308, 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року у справі № 380/2557/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 09.07.2020.