Справа № 460/1586/20
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2020-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 липня 2020 року м. Рівне №460/1586/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Н.О. Дорошенко

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26.09.2018 № та № .

В обґрунтування позовних вимог вказала на відсутність підстав для збільшення суми грошового зобов`язання з мита на товари, що ввозяться (пересилаються) громадянами, та з податку на додану вартість із ввезених на територію України товарів. Зазначила, що під час митного оформлення імпортованого в Україну транспортного засобу за митною декларацією від 14.03.2018 № UA205090/2018/018685 декларантом було подано належні документи, які підтверджували задекларовану митну вартість товару, сплачено необхідні митні платежі до бюджету; митне оформлення завершене. Надходження в подальшому до контролюючого органу документів від митних органів Литовської Республіки не доводять в діях позивача умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів у повному обсязі шляхом надання неправдивих відомостей щодо відправника та вартості товару, що підтверджується рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 10.10.2019 у справі №163/2114/18, яке набрало законної сили та підлягає врахуванню судом.

Ухвалою від 10.03.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Відповідач позов не визнав з підстав, наведених у відзиві (а.с.49-50). Зокрема, вказав, що за результатами порівняльного аналізу електронної копії митної декларації та інформації, що стосується товару, митне оформлення якого завершене, отриманої від митних органів Литовської Республіки, щодо надання інформації про митне оформлення автомобіля марки "OPEL" модель "ASTRA SPORT TOURER", ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_1 , встановлено невідповідність відомостей щодо митної вартості імпортованого в адресу позивача транспортного засобу, а саме: в графі 22 "Валюта та загальна сума за рахунком" НОМЕР_4 від 14.03.2018 зазначено суму 1500 євро, заявлена митна вартість становить 59345,57 грн (або 1850 євро). Однак, відповідно до документів, надісланих митними органами Литовської Республіки, а саме митної декларації № 17LTKR1000TK060827 від 14.03.2018, відповідно до якої здійснено експорт означеного транспортного засобу, а також рахунку та квитанції про отримання готівки, вартість транспортного засобу складає 5000 євро. Відповідач зауважив, що у позовній заяві не наведено жодних спростувань на документально підтверджену інформацію щодо митного оформлення експорту автомобіля за ціною більшою, ніж заявлено при імпорті.

З наведених підстав відповідач просив відмовити в позові повністю.

Ухвалою від 06.04.2020 підготовче засідання відкладено за клопотанням позивача у зв`язку із запровадженням в Україні карантину.

Ухвалою від 29.04.2020 підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті.

Ухвалою від 11.06.2020 розгляд справи відкладено у зв`язку з відпусткою головуючого судді.

Ухвалою від 24.06.2020 постановлено розгляд справи здійснити в порядку письмового провадження.

З`ясувавши доводи та аргументи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх зібраними у справі доказами, оцінивши їх у сукупності, відповідно до вимог чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 351 Митного кодексу України (далі - МК України), відповідно до наказу ГУ ДФС у Рівненській області від 04.09.2018 № 2263, уповноваженою особою відповідача проведена документальна невиїзна перевірка дотримання фізичною особою - громадянкою ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України товарів з поданням митної декларації від 14.03.2018 UA205090/2018/018685.

Результати документальної перевірки оформлені актом від 14.09.2018 № 1993/1700-13-05/НОМЕР_2 (далі - акт перевірки від 14.09.2018 № 1993/1700-13-05/НОМЕР_2), відповідно до висновків якого встановлено порушення:

ст.49, ч.1 ст.51, ст.52, ч.2 ст.53, ст.257, ч.ч. 1, 2 ст.270, ч.1 ст.272, ч.2 ст.277, ст.278, ст.289 МК України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті мита на загальну суму 10104,78 грн;

п.187.8 ст.187, п.190.1 ст.190 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на загальну суму 22230,53 грн (а.с.59-64,65).

Суд встановив, що на підставі акту перевірки від 14.09.2018 № 1993/1700-13-05/НОМЕР_2 ГУ ДФС у Рівненській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

від 26.09.2018 № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем: мито на товари, що ввозяться (пересилаються) громадянами, на суму 12630,98 грн, у тому числі: за податковими зобов`язаннями на 10104,78 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 2526,20 грн;

від 26.09.2018 № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів на суму 28788,16 грн, у тому числі: за податковими зобов`язаннями на 22230,53 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 5557,63 грн (а.с.10,11).

Вважаючи такі податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернулась до адміністративного суду з позовом про їх скасування.

Вирішуючи публічно-правовий спір по суті, суд враховує приписи частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 49 МК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною четвертою статті 58 МК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з ч.2 ст.52 МК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 МК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Суд встановив, що громадянкою ОСОБА_1 за митною декларацією від 14.03.2018 UA205090/2018/018685 (а.с.55-56) увезено на митну територію України легковий автомобіль, призначений для перевезення людей, бувший у використанні, марка "OPEL" модель "ASTRA SPORT TOURER", календарний рік виготовлення: НОМЕР_3 , модельний рік виготовлення: 2012, призначення: пасажирський, (номер кузова) НОМЕР_1, тип двигуна: дизельний, об`єм двигуна: 1686 см3, потужність: 81 кВт, тип кузова: легковий універсал, кількість місць включаючи водія: 5, колір: сірий, категорія за документами виробника - М1, колісна формула 4х2, виробник "OPEL", DE (графа 31 МД). Країна відправлення: Литва ( графа 15 МД). Валюта та загальна сума за рахунком: 1500 євро; курс валюти: 32,07868500 (графи 22, 23 МД). Відомості про вартість: 59345,57 грн (графа 12 МД. Код МВВ 6 (графа 45 МД).

До митного оформлення декларантом подано документи, зокрема: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № СІ0218112 від 13.08.2012, рахунок-фактура (інвойс) б/н від 13.03.2018; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі, багажу № UA205010/2018/311178 від 14.03.2018, що відображено в графі 44 МД та сторонами не заперечується.

При митному оформленні транспортного засобу позивачем сплачені митні платежі: ввізне мито (вид платежу 121) - 5934,56 грн, акцизний податок (вид платежу 185) - 17685,68 грн, податок на додану вартість (вид платежу - 128) - 16593,16 грн (графа 47 МД).

Митне оформлення за митною декларацією від 14.03.2018 UA205090/2018/018685 завершене, товар випущено у вільний обіг, транспортний засіб зареєстровано за позивачем згідно зі свідоцтвом від 17.03.2018 НОМЕР_5 (а.с.18).

Статтею 270 МК України встановлено, що правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, митом, крім особливих видів мита, встановлюються цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правила оподаткування особливими видами мита встановлюються законами України "Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту", "Про захист національного товаровиробника від субсидованого імпорту", "Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну", окремим законом щодо встановлення додаткового імпортного збору.

Правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, іншими (крім мита) митними платежами встановлюються Податковим кодексом України з урахуванням особливостей, що визначаються цим Кодексом.

Особливості оподаткування митними платежами товарів, поміщених у відповідний митний режим, визначені у статті 286 та розділі V цього Кодексу, а також у розділах V і VI Податкового кодексу України.

Згідно з п.3.1 ст.3 ПК України, податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до ч.1 ст. 272 МК України, ввізне мито встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України.

Частиною першою статті 377 МК України встановлено, що товари за товарними позиціями 8701-8707, 8711, 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які підлягають державній реєстрації, при ввезенні громадянами на митну територію України або надходженні на митну територію України на адресу громадян у несупроводжуваному багажі або вантажних відправленнях для вільного обігу, незалежно від їх вартості, підлягають письмовому декларуванню та митному оформленню в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, з оподаткуванням ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України, акцизним податком і податком на додану вартість за ставками, встановленими Податковим кодексом України.

Відповідно до статті 278 МК України, датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Згідно з п.187.8 ст.187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Пунктом 190.1 ст.190 ПК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 351МК України, предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі:

1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів;

2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Оформлення результатів невиїзної документальної перевірки здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом (ч.9 ст.351 МК України).

Відповідно до статті 352 МК України, посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

За змістом до п.2.6 акта документальної перевірки від 14.09.2018 №1993/1700-13-05/НОМЕР_2, під час перевірки використані, зокрема, інформація та документи, що надані митними органами Литовської Республіки, щодо надання інформації про митне оформлення автомобіля, увезеного позивачем.

Суд встановив, що відповідно до митної декларації № 17LTKR1000TK060827 від 13.03.2018, за якою здійснено експорт транспортного засобу "OPEL" модель "ASTRA SPORT TOURER", ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_1 , отримувач ОСОБА_1 , вартість означеного транспортного засобу складає 5000 євро (а.с.51).

Вартість автомобіля в розмірі 5000 євро також підтверджена документами, поданими до митного оформлення при експорті автомобіля митним органам країни відправлення, а саме: рахунком серія TDT № 03630 від 13.03.2018, виписаним на ім`я позивача продавцем UAВ "TD Transport" (а.с.52), квитанцією про отримання продавцем готівки серія TSC №0140962 від 13.03.2018 (а.с.53), експортною декларацією від імені цього ж підприємства на користь позивача про вивезення за межі Литовської Республіки спірного автомобіля; копією свідоцтва про реєстрацію позивачем цього автомобіля на території України НОМЕР_5 від 17.03.2018, яка засвідчена цим же продавцем автомобіля (а.с.54).

Оскільки ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN-код кузова) є унікальним, то співставлення даних, які містяться в експортній декларації, з даними імпортної митної декларації достеменно підтверджують, що ці документи стосуються однієї поставки, одержувачем в якій є позивач.

За таких обставин суд критично оцінює та відхиляє як необґрунтовані доводи позивача щодо можливості експорту одного й того ж товару з території країни відправлення за ціною 5000 євро та оформлення імпорту в Україні за ціною 1500 євро одним і тим же одержувачем товару.

Таким чином, суд вважає обґрунтованим висновок контролюючого органу про те, що за наслідком інформації, отриманої контролюючим органом від уповноважених органів іноземної держави країни відправника встановлено автентичність транспортного засобу, увезеного в Україну позивачем, та факт заниження позивачем митної вартості товару при імпорті, що мало наслідком заниження обов`язкових митних платежів.

Суд зазначає, що правове регулювання порядку та методів визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, здійснюється розділом ІІІ МК України і базується на положеннях статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (далі - ГАТТ) та Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 2(а) статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. Відповідно до пункту 2(b) статті під "дійсною вартістю" розуміється ціна, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці керується стандартом доказування "поза розумним сумнівом", відповідно до якого таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (пункт 282, справа "Авшар проти Туреччини").

За встановлених обставин справи та з урахуванням проаналізованим норм матеріального закону, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що відповідач при виконанні своїх повноважень обґрунтовано та розсудливо встановив факт податкового правопорушення у зв`язку з документально підтвердженим фактом заниження податкових зобов`язань внаслідок заниження митної вартості товару під час митного оформлення, правомірно визначив позивачу спірні грошові зобов`язання.

Щодо покликань позивача на преюдиційність рішення Любомльського районного суду Волинської області від 10.10.2019, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2019, у справі № 857/11558/19 за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.6 ст.78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до п.109.1 ст.109 ПК України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Отже, суд зазначає, що відповідно до означених правових норм, відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, не виключає відповідальності за вчинення податкового правопорушення, наслідком якого є несплата податкових платежів в розмірі, встановленому податковим законодавством.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході судового розгляду адміністративної справи відповідач належними та допустимими доказами підтвердив, що при прийнятті оскаржених податкових повідомлень-рішень він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, обґрунтовано та розсудливо, з урахуванням всіх фактичних обставин, що мали значення для прийняття рішень. Доводи позивача не спростовують правомірності оскаржених рішень суб`єкта владних повноважень та не дають суду підстав для їх скасування.

За таких обставин, в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в позові до Головного управління ДПС у Рівненській області (33023 м. Рівне, вул. Відінська,12, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 07 липня 2020 року.

Суддя Н.О. Дорошенко