Справа № 553/375/20
Суддя: Крючко Н. І.
Дата ухвалення: 2020-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/375/20
Провадження № 2-а/553/29/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03.07.2020м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі :

головуючого судді Крючко Н.І.,

при секретарі - Іжик А.В.,

розглянувши у загальному позовному провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора ВБДР УПП в Полтавській області ДПП ст. лейтенанта поліції Гордійчук Максима Віталійовича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за постановою серія ДПО18№ 68484 від 14.02.2020 року , -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора ВБДР УПП в Полтавській області ДПП ст.. Лейтенанта поліції Гордійчук Максима Віталійовича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за постановою серія ДПО18№ 68484 від 14.02.2020 року, в якому просив визнати протиправними дії інспектора ВБДР УПП в Полтавській області ДПП ст. лейтенанта поліції Гордійчука М.В., що полягають у винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18№ 68484 від 14.02.2020 року, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18№ 68484 від 14.02.2020 року, винесену інспектором ВБДР УПП в Полтавській області ДПП ст. лейтенанта поліції Гордійчук М.В. відносно ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст. 122 КупАп.

Ухвалою суду від 26 лютого 2020 року відкрито загальне позовне провадження, призначено справу до підготовчого провадження.

12 червня 2020 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, але надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, але надав на адресу суду відзив в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за безпідставністю , слуханння справи проохав проводити у йоого відсутність.

Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції , в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про день та час слуханння справи був повідомлений належним чином.

У відповідності до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому суд повинен трактувати усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень на користь особи-позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач. Єдиною умовою для цього є повідомлення позивачем мінімально достатньої інформації про такі рішення чи дії (Постанова Вищого адміністративного суду України від 13 вересня 2006 р. у справі № К-7375/06// Єдиний державний реєстр судових рішень № - 263872).

Суд, дослідивши докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 14 лютого 2020 року о 11 год. 26 хв. у м. Полтава на перехресті вул. В. Тирнівська з пров. латишеві, водій керуючи автомобілем KIA CARENS, д.н.з. НОМЕР_1 , при приближенні транспортного засобу PEUGEOT BOXER, з увімкненим проблисковим маячком синього кольору та спеціальним звуковим сигналом не надав перевагу в русі та не забезпечив безперешкодний проїзд даного транспортного засобу, чим порушив п. 3.2 Правил дорожнього руху.

З даною постановою позивач не погодився, оскільки остання є безпідставною та підлягає скасуванню, так як14 лютого о 11 год. 20 хв. позивач керуючи автомобілем KIA CARENS, д.н.з. НОМЕР_1 , виїжджаючи на дозволяючий сигнал світлофора «зелений» з пров. латишеві на вул. Великотирнівську ліворуч в бік перехрестя вул. Половка у м. Полтава, він переконавшись в безпечності виїзду на перехрестя виїхав вул.. латишеві. Перед початком маневру та будучи вже на перехресті руху транспортний засіб зі спеціальними світловими сигналами та звуковими сигналами не було. Позивачем вказувалось про те, виконуючи п. 16.2 Правил дорожнього руху, а саме на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутньому напрямку. Позивачем вказувалось про те, що під час зупинки транспортного засобу пішохідним переходом , та пропускаючи пішоходів він почув звуковий сигнал характерний для сигналу карети швидкої допомоги, для проїзду якої на його думку він жодних перешкод не створював.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 6 Закону України Про Національну поліцію поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України Про Національну поліцію під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України Про дорожній рух учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України Про дорожній рух визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно з п. 1.1. Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують зазначені Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення визначений ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що спірна постанови винесена відповідачем, з підстав, що 14 лютого 2020 року о 11 год. 26 хв. у м. Полтава на перехресті вул. В. Тирнівська з пров. латишеві, водій керуючи автомобілем KIA CARENS, д.н.з. НОМЕР_1 , при приближенні транспортного засобу PEUGEOT BOXER, з увімкненим проблисковим маячком синього кольору та спеціальним звуковим сигналом не надав перевагу в русі та не забезпечив безперешкодний проїзд даного транспортного засобу, чим порушив п. 3.2 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 3.2 Правил дорожнього руху, визначено, що у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та(або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоди для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжувальних ним транспортних засобів).

Частиною 3 ст. 122 КУпАп визначено, що ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімуммів доходів громадян.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення визначений ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 цього Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідачем, на підтвердження своєї позиції по справі, надано відеозапис з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що автомобіль, яким керував ОСОБА_1 при приближенні транспортного засобу PEUGEOT BOXER, з увімкненим проблисковим маячком синього кольору та спеціальним звуковим сигналом не надав перевагу в русі та не забезпечив безперешкодний проїзд даного транспортного засобу.

Таким чином, факт порушення позивачем ч.3 ст.122 КУпАП підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом.

Твердження позивача ОСОБА_1 про те, що він не порушував вимог ПДР України, суд відхиляє з огляду на те, що з наявного відеозапису чітко вбачаються зазначеніепорушення.

Судом встановлено, що процедура розгляду справи після зупинки автомобіля фіксувалась на нагрудну камеру співробітника поліції, запис не переривався.

Суд констатує, що відповідачем процедура розгляду справи, роз`яснені права та можливість надати пояснення, що підтверджується відеозаписом. З наданого відеозапису вбачається, що будь-якого упередження зі сторони поліцейського не було. Так, наявним відеозаписом підтверджується, що позивачу під час розгляду справи було роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 КУ, які йому були зрозумілі. Спілкування поліцейського із позивачем зафіксовано в хронологічному порядку як і відбувались усі події.

Наданий суду відеозапис з нагрудної камери є належним та допустимим доказом, узгоджується із іншими дослідженими доказами.

Отже, наявні в справі докази підтверджують, що 14 лютого 2020 року о 11 год. 26 хв. у м. Полтава на перехресті вул. В. Тирнівська з пров. латишеві, водій керуючи автомобілем KIA CARENS, д.н.з. НОМЕР_1 , при приближенні транспортного засобу PEUGEOT BOXER, з увімкненим проблисковим маячком синього кольору та спеціальним звуковим сигналом не надав перевагу в русі та не забезпечив безперешкодний проїзд даного транспортного засобу, чим порушив п. 3.2 Правил дорожнього руху.

Суд приходить до висновку про те, що позивачем допущено порушення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.122 КУпАП, що підтверджується обставинами встановленими в ході судового розгляду.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 77 та ч. 1 ст. 90 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивачем в ході судового розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, що вказує про безпідставність позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 5, 8,9, 72, 243 , 251 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 19 Конституції України, , суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора ВБДР УПП в Полтавській області ДПП ст. лейтенанта поліції Гордійчук Максима Віталійовича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за постановою серія ДПО18№ 68484 від 14.02.2020 року- відмовити за безпідставністю та недоведеністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Н. І. Крючко