Справа № 200/256/20-а
Суддя: Галатіна О.О.
Дата ухвалення: 2020-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2020 р. Справа№200/256/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Галатіної О.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, суд -

В С Т А Н О В И В:

09 січня 2020 року на адресу Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 04 грудня 2019 року звернулася до відповідача із заявою про виплату недоотриманої пенсії батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 16 грудня 2019 року Головне управління ПФУ в Донецькій області листом № 5911-с-01 відмовило позивачу у здійснені виплаті, оскільки ОСОБА_2 , не зареєструвався, як внутрішньо переміщена особа на підконтрольній українській владі території та не надав довідку, що підтверджує цей статус, а також зазначено, що заява надійшла після шестимісячного строку від дня смерті її батька. Позивач не погоджується із такою відмовою, вказує, що звернувся до відповідача у строк перебачений чинним законодавством України, а тому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яка пов`язана з нездійсненням виплати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суми пенсії, що належала ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ) і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити виплату ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суми пенсії, що належала ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ) і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю.

Представник позивача у судове засідання не прибув, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача 19.06.2020 року через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву та зазначив, що пенсія ОСОБА_2 не нараховувалась з 01.11.2014 року по 16.08.2019 року, оскільки не зареєструвався як внутрішньо переміщена особа на підконтрольній українській владі території та не надав довідку про підтвердження цього статусу. Також зазначили, що пенсія ОСОБА_2 , не включається до складу спадщини та виплачується членам його сім`ї протягом 6 місяців після смерті пенсіонера.

Виплата недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, здійснюється в порядку встановленому статтею 61 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. У зв`язку з тим, що заява позивача про виплату недоотриманої пенсії надійшла до Головного управління після спливу 6 місяців, відповідач вважає, що відсутні підстави для виплати. На підставі чого, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянка України, паспорт у формі НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 (батько позивача) помер. За життя проживав за адресою: АДРЕСА_1 та отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

04 грудня 2019 року ОСОБА_1 , звернулася до відповідача із заявою про здійснення недоотриманої пенсії ОСОБА_2

Листом № 5911-с-01 від 16 грудня 2019 року Головне управління Пенсійного фонду України відмовило позивачу у виплаті недоотриманої суми пенсії ОСОБА_2 , оскільки заява надійшла після спливу шестимісячного строку встановленого ст. 61 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Позивач не погоджуючись із таким рішенням відповідача, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із цим позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначаються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 (далі Закон № 2262).

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримував пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Таким чином, спірні правовідносини регулюються саме вищевказаним Законом № 2262.

Статтею 61 Закону № 2262 визначено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сімї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

За приписами частини 3 цієї статті зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

З аналізу статті 61 Закону № 2262 суд робить висновок, що законодавець чітко розмежує осіб, які мають право на отримання суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. До вказаних осіб законодавцем віднесено, по-перше, членів сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника (стаття 30 Закону № 2262), по-друге, члени сімї, які не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника: 1) батьки і дружина (чоловік); 2) члени сімї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

За приписами частини 3 цієї статті зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі Порядок № 3-1).

Згідно з пунктом 4 Порядку № 3-1 заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Отже, згідно з наведеними приписами чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, а батьки і дружина (чоловік) мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Таке саме право мають також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

Цивільним кодексом України регулюються правовідносини у сфері спадкування.

Відповідно до частини 1 статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із частиною 1 статті 1227 Цивільного кодексу України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , звернулася до відповідача із заявою про недоотриману пенсію ОСОБА_2 , саме ІНФОРМАЦІЯ_6 , тобто в межах шестимісячного строку, про що свідчить фіскальний чек Укрпошти та накладна № 751, а тому суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що позивач звернулася після спливу шестимісячного строку.

Крім того, суд зазначає, що позивач та її померлий батько мали одне зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , що підтверджується паспортом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Для суду очевидним є той факт, що відповідач при наданні відповіді позивачу листом від 16.12.2019 року за № 5911-с-01 не врахував факт своєчасного звернення позивача із заявою від 04.12.2019 року про виплату недоодержаної пенсії батька.

Отже, відповідач, що діяв як суб`єкт владних повноважень, відмовляючи позивачу листом у виплаті недоотриманої пенсії, діяв не обґрунтовано (без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо та не пропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав позивача на отримання цих сум і цілями, на яке спрямоване це рішення - необхідність дотримання законності при здійсненні видатків з Державного бюджету України.

У відповідності до вимог статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства сформульовано у рішенні від 7 липня 1989 року у справі Сорінг проти Сполученого Королівства. Суд зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов`язаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини. У рішенні від 17 жовтня 1986 року у справі Ріс проти Сполученого Королівства Суд зазначив, що, з`ясовуючи, чи існує позитивне зобов`язання стосовно людини, належить врахувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини.

У рішенні від 26 червня 2016 по справі Суханов та Ільченко проти України (CASEOFSUKHANOVANDILCHENKOv. UKRAINE) заяви № 68385/10 та 71378/10 в § 53 Суд повторив, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див. серед багатьох інших джерел рішення у справі ОСОБА_5 Греції та інші проти Греції (FormerKingofGreeceandOthersv. Greece) заява № 25701/94, п.п. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-ХІІ).

Відповідно до ч.5 ст.7 КАС України якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору України.

Враховуючи загальні принципи міжнародного права, викладені у наведених вище рішеннях Європейського суду з прав людини, суд вважає, що у спірних правовідносинах позивач не може бути позбавленим права на одержання належних йому сум, оскільки втручання в його права державного органу не мало легітимної мети позбавлення права власності в інтересах суспільства (ч.1 ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини).

Таким чином, відмова ГУ ПФУ в Донецькій області від 16.12.2019 року № 5911-1-01, яка обґрунтована виключно пропуском строку звернення, визначеного статтею 61 Закону № 2262, є протиправною, прийнятою в порушення ч.1 ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області здійснити виплату ОСОБА_1 суми пенсії, що належала ОСОБА_2 і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, суд вважає передчасною.

Абзацом другим частини четвертої статті 245 КАС України визначено, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд не може перебирати на себе повноваження органів державної влади, в даному випадку органу ПФУ, оскільки питання щодо виплати недоодержаної пенсії померлого пенсіонера є виключною компетенцією відповідача. Відмова відповідача, викладена в листі від 16.12.2019 року, свідчить про те, що документи позивача щодо отримання зазначених сум ним не розглядалися, а висновок про відсутність в позивача права на отримання цих сум обґрунтовано лише спливом 6 місячного терміну з дати смерті пенсіонера.

Тому у задоволенні цієї вимоги слід відмовити.

Разом з тим, згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним (ефективним).

Тому в даному випадку суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення з питання виплати їй недоотриманої пенсії за померлого батька ОСОБА_2 , з урахуванням висновків суду наведених у даному рішенні.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яка пов`язана з нездійсненням виплати ОСОБА_1 суми пенсії, що належала ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04 грудня 2019 року про виплату недоотриманої пенсії померлого батька ОСОБА_2 , з урахуванням висновків суду по цій справі.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системиапеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до внесених Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (COVID-19) від 30.03.2020 року №540-ІХ змін у розділ VI Прикінцеві положення КАС України, строк на апеляційне оскарження продовжується на строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню короновірусної хвороби (COVID-19).

Суддя О.О. Галатіна