Справа № 440/2826/20
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/2826/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Клочка К.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Полтавського окружного адміністративного суду 03 червня 2020 року надійшов позов ОСОБА_2 /надалі ОСОБА_2 , позивач/ до Міністерства оборони України /надалі відповідач/, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на предмет спору, на стороні відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 /надалі третя особа/, у якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати пункт 11 протоколу №41 від 13 березня 2020 року засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби в частині відмови в призначенні ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року "Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні ) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві";
- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року, як інваліду 3 групи з 12 грудня 2019 року, інвалідність якого настала внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на перше січня календарного року, з урахуванням раніше виплаченої суми та вжити заходів до її виплати.
В обґрунтування позову ОСОБА_2 указано, що позивачу вперше встановлено третю групу інвалідності внаслідок травми, що пов`язана із виконання обов`язків військової служби, з 12.12.2019, тому позивач вважає, що саме із цієї дати має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/2826/20; призначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
17.06.2020 до суду третьою особою надано пояснення на позов, в яких указано, що позивач понад два роки тому отримав одноразову грошову допомогу в розмірі 21315,00 грн у зв`язку з втратою працездатності, тому ІНФОРМАЦІЯ_2 також вважає, що у даному випадку відсутні підстави для задоволення вимог позивача.
03.07.2020 до суду надійшов відзив Міністерства оборони України в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що 15.07.2015 під час первинного огляду органами МСЕК позивачу встановлено 25 % втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою МСЕК серії ВМ-1 №000921 від 15.07.2015. При цьому, у зв`язку із зазначеним встановленням 25% втрати працездатності позивачу була виплачена одноразова грошова допомога у розмірі 21315,00 грн. У подальшому з 12.12.2019 під час огляду органами МСЕК позивачу була визначена ІІІ група інвалідності, внаслідок травми, пов`язаної з захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12ААБ №703163 від 12.12.2019. За доводами відповідача, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідно до пункту 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлення ІІІ групи інвалідності здійснено понад дворічний термін після визначення ступеня втрати працездатності позивача у розмірі 25%.
Справу за вказаним позовом розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
Позивач призваний на службу до лав Збройних Сил України на підставі Указу Президента України від 21 липня 2014 року № 607 "Про часткову мобілізацію", що підтверджено записами у військовому квитку ОСОБА_2 /а.с. 18-20/.
У період з 25 серпня 2014 року по 29 серпня 2014 року позивач брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, що підтверджено копією довідки військової частини пп НОМЕР_1 від 21 липня 2015 року № 4/4385 /а.с. 13/.
27 серпня 2014 року під час виконання бойового завдання у зоні проведення АТО та обстрілу артилерійським вогнем з боку терористичних угрупувань отримав травму: баротравму правого вуха, що підтверджено копією довідки військової частини НОМЕР_2 від 15 вересня 2019 року № 0501/18/970 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) /а.с. 17/.
Наявною в матеріалах справи копією витягу із протоколу засідання Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців (протокол № 479 від 01 листопада 2019 року) підтверджено, що отримане ОСОБА_2 захворювання, так, пов`язане із захистом Батьківщини /а.с. 12/.
15.07.2015 під час первинного огляду органами МСЕК позивачу встановлено 25 % втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою МСЕК серії ВМ-1 №000921 від 15.07.2015.
У зв`язку з встановленням ступеня втрати працездатності позивачу виплачена одноразова грошова допомога у розмірі 21315,00 грн., що сторони не заперечують.
Разом із тим, у 2019 році Полтавською обласною транспортно-радіологічною МСЕК проведено огляд ОСОБА_2 за результатами якого позивачу вперше встановлена ІІІ група інвалідності з 12 грудня 2019 року, причина інвалідності: травма, так, пов`язана із захистом Батьківщини /а.с. 11/.
03 лютого 2020 року позивач звернувся до Кобеляцького РВК із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, до якої додав копії: паспорта, ідентифікаційного коду, військового квитка, посвідчення УБД, довідки про безпосередню участь в АТО, довідки МСЕК, довідки про обставини травми, витягу з протоколу ВЛК.
Листом від 06 лютого 2020 року № 12/385 заяву позивача разом із приєднаними до неї документами надіслано до Департаменту фінансів Міноборони разом з висновком що ОСОБА_2 не має права на отримання зазначеної грошової допомоги.
Рішенням комісії Міноборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленим протоколом від 13 березня 2020 року № 41 (пункт 11), відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги солдату в запасі ОСОБА_2 , з тих підстав, що групу інвалідності встановлено понад дворічний термін після первинного встановлення ступеня втрати працездатності. Зазначене рішення відповідач обґрунтував посиланням на приписи абзацу другого пункту 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" та зазначив, що 15 липня 2015 року під час первинного огляду органами МСЕК позивачу встановлено 25% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, що сталась 27 серпня 2014 року, а 12 грудня 2019 року під час огляду органами МСЕК ОСОБА_2 визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок цієї ж причини.
Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
За змістом частини дев`ятої статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії, зокрема, військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
За приписами частин першої, третьої статті 2 названого Закону, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Статтею 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Згідно з частиною першою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон № 2011-ХІІ) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Законом України "Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців", який набув чинності з 01 січня 2014 року, статтю 16 Закону № 2011-ХІІ викладено у новій редакції, відповідно до підпункту 7 пункту 2 якої встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності.
У свою чергу, пунктом 4 частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", що набув чинності з 01 січня 2017 року) передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Згідно з пунктом "б" частини першої статті 16-2 Закону № 2011-ХІІ (у редакції Закону України від 06 квітня 2017 року № 2004-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей", що набув чинності з 07 травня 2017 року) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
У відповідності до пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Законом України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (набрав чинності 01 січня 2017 року) пункт 4 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ доповнено абзацом другим, відповідно до якого у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.
Пунктом 9 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Абзацом першим пункту 2 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (надалі - Порядок № 975), встановлено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".
За змістом пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Відповідно до абзацу третього підпункту 1 пункту 6 Порядку № 975 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Як визначено пунктом 8 Порядку № 975, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Постановою Кабінету Міністрів України від 18 травня 2017 року № 335 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України", що застосовується з 01 січня 2017 року, пункт 8 Порядку № 975 доповнено абзацом другим, відповідно до якого у разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.
Пунктами 12-13 Порядку № 975 визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів). Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Суд зауважує, що у спірних відносинах позивач наполягає на виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону № 2011-ХІІ, у зв`язку зі встановленням йому вперше з 12 грудня 2019 року ІІІ групи інвалідності, що безпосередньо пов`язана з виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини.
Повідомлені сторонами обставини та зібрані у справі письмові докази свідчать про те, що відповідну травму позивач отримав у період проходження військової служби, а відтак, виходячи з наведених вище норм чинного законодавства, ОСОБА_2 у спірних відносинах є військовослужбовцем та має право на одержання одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених підпунктом 4 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ.
Суд звертає увагу на те, що єдиною підставою для відмови у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги відповідач визначив ту обставину, що групу інвалідності ОСОБА_2 встановлено понад дворічний термін після первинного встановлення ступеня втрати працездатності, тоді як положеннями абзацу другого пункту 4 статті 163 Закону №2011-ХІІ (у редакції, чинній з 01 січня 2017 року) передбачено можливість проведення відповідних виплат виключно у разі, якщо після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності встановлено упродовж двох років.
Суд не погоджується з наведеними доводами відповідача, з огляду на таке.
У відповідності до пункту 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ встановлення військовослужбовцю групи інвалідності та визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є окремими підставами для виплати військовослужбовцю одноразової грошової допомоги.
Системний аналіз норми абзацу другого пункту 4 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ у взаємозв`язку з положеннями пункту 2 статті 16 цього ж Закону є підставою для висновку про те, що виплата одноразової грошової допомоги не проводиться у разі:
1) зміни групи інвалідності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності;
2) зміни причини інвалідності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності;
3) зміни ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення.
Натомість, у спірних відносинах позивачу з 12 грудня 2019 року вперше встановлено ІІІ групу інвалідності, про що прямо зазначено у довідці до акта огляду МСЕК серії 12ААБ №703163 від 12 грудня 2019 року.
Крім того суд зауважує, що інвалідність позивача настала внаслідок поранення, отриманого ним 27 серпня 2014 року під час виконання обов`язків військової служби, тоді як згадана вище норма абзацу другого пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ набула чинності з 01 січня 2017 року.
01 січня 2017 року набрав чинності Закон України від 06 грудня 2016 року №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким доповнено частину 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" абзацом 2, відповідно до якого у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку зі змінами, що відбулися, не здійснюється.
Так, в силу статті 58 Конституції України, норма Закону України від 6 грудня 2016 року №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яка набрала чинності 01 січня 2017 року не може розповсюджуватись на спірні правовідносини, а саме встановлення первинної групи інвалідності (після встановлення відсотка втрати працездатності) за часовий проміжок з 2015 по 2017 рік, оскільки це фактично означатиме застосування зворотної дії закону в часі. Застосування даної норми можливе лише у разі повторного встановлення інвалідності для позивача починаючи з 12 грудня 2019 і саме з цього моменту слід відраховувати дворічний строк.
Стаття 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у редакції до 01 січня 2017 року не містила часових обмежень на виплату одноразової грошової допомоги у разі, якщо після призначення первинної групи інвалідності (меншого відсотку втрати працездатності) особі було встановлено вищу групу інвалідності (більшого відсотку втрати працездатності), зокрема після двох років з часу первинного встановлення інвалідності, однак, разом з тим, суд бере до уваги і те, що ІІI група інвалідності встановлена позивачу первинно.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах, зокрема, від 20 березня 2018 року у справі № 295/3091/17, від 21 червня 2018 року у справі №760/11440/17, від 30 вересня 2019 року у справі 825/1380/18, від 03 квітня 2020 року у справі №640/1596/19, що враховується судом з огляду на приписи частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
Слід зауважити, що посилання відповідача на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 806/2187/18 є некоректним, оскільки у зазначеній справі досліджувались правовідносини щодо виплати одноразової грошової допомоги особі, якій встановлено вищу групу інвалідності після спливу дворічного строку з моменту первинного встановлення групи інвалідності.
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Однак, відповідачем правомірність рішення про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги не доведено.
За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення Комісії Міноборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладеного у пункті 11 протоколу № 41 від 13 березня 2020 року, щодо відмови ОСОБА_2 в призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону № 2011-ХІІ з підстави, визначеної абзацом другим пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ.
Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у разі встановлення інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок поранення, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" та статей 16, 16-3 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 21 грудня 1991 року у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2019 року з урахуванням раніше виплачених сум.
Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги вищенаведені норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
З урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору, відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243-246, 250, 255, 260, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Міністерства оборони України ( Повітрофлотський пр-т, 6, м.Київ, 03168, ), третя особа: Полтавський обласний військовий комісаріат ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Міноборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладене у пункті 11 протоколу № 41 від 13 березня 2020 року щодо відмови ОСОБА_2 в призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону № 2011-ХІІ.

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у разі встановлення інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок поранення, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" та статей 16, 16-3 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 21 грудня 1991 року у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2019 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.І. Клочко