Справа № 240/10641/19
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/10641/19 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лавренчук О.В.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

09 липня 2020 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирської митниці ДФС на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення та постанови,

В С Т А Н О В И В :

у вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Житомирської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення та постанови.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року позов задоволено:

- визнано протиправним та скасовано рішення Житомирської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA101000/2019/200179/2 від 20.06.2019;

- визнано протиправною та скасуовано Картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101070/2019/00481.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що у митниці було достатньо підстав для сумнівів у заявленій позивачем митній вартості товару, оскільки при подачі електронної митної декларації декларант самостійно визначив митну вартість за резервним методом, що підтверджується даними електронної митної декларації графа 43, код 6, де останній означає застосування резервного методу визначення митної вартості.

Також апелянт зазначає, що в ході аналізу було встановлено, що документи подані для митного оформлення містили розбіжності та не містили всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

06 липня 2020 року до суду надійшла заява від позивача про відкладення розгляду справи на інший день.

Колегія суддів дійшла висновку щодо відмови у його задоволенні, оскільки у відповідності до абз.1 ст.5 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно з ст.7 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Відповідно до ст.12 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" перевірка цілісності електронного документа проводиться шляхом перевірки електронного цифрового підпису.

Отже, обов`язковою умовою для чинності електронного документу являється його підписання електронним-цифровим підписом.

Згідно з довідкою відділу надання інформаційних послуг, руху адміністративних справ та діловодства Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.07.2020 клопотання позивача про відкладення розгляду справи не містить електронно-цифровий підпис.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Як встановлено судом першої інстанції, між позивачем та PERSONNEL CENTER POLAND SP Z.O. O було укладений «UMOWA SPRZEDAZY POJAZDU» предметом, якого є купівля-продаж автомобіля Mersedes-Benz C-Klasse С220 номер кузову НОМЕР_1 , рік випуску 2016 (а.с. 40).

З метою здійснення митного оформлення товару довіреною особою позивача подано до Житомирської митниці ДФС митну декларацію №UA101070/2019/035820 від 20.06.2019, у якій визначено вартість вказаного транспортного засобу за резервним методом. Ціна товару 12500,00 євро (а.с.103). Разом з декларацією декларант надав митному органу документи:

- рахунок-фактура (інвойс) (Commercial 38FА/14/06/2019 ) від 14.06.2019;

- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №209060/2019/37894 від 19.06.2019;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від. 30.03.2016;

- документ, що підтверджує вартість перевезення від 20.06.2019;

- договір про надання послуг митного брокера №548 від 20.06.2019.

За результатами розгляду поданих документів прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за №UA101000/2019/200179/2 та скориговано митну вартість вищезазначеного товару шляхом її збільшення до 21950,00 євро (а.с.17).

Житомирською митницею ДФС на підставі рішення про коригування митної вартості товарів №UA101000/2019/200179/2 оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101070/2019/00481 відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів з причин: митна декларація не може бути оформлена, оскільки декларантом заявлена митна вартість товару №1 не підтверджена документально, на письмову вимогу митного органу не надано додаткових документів які підтверджують заявлену митну вартість, чим порушено вимоги ст.52, 53 МКУ. В зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості - UА101000/2019/200179/2 від 20.06.2019 дані гр. 45 і 47 МД не можуть бути використанні для здійснення митного контролю та митного оформлення товару, а окрім того це в свою чергу може призвести до несплати встановлених законодавством митних платежів в повному обсязі, чим, порушено вимоги ст.266,289,293 МКУ та ст. 57 Податкового кодексу України. Роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: Подати нову належно заповнену митну декларацію, сплатити платежі в повному обсязі (а.с. 125).

Вважаючи такі рішення відповідача необґрунтованими та протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах. Між тим, контролюючий орган не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України регламентовано, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пунктів 23 та 24 частини 1 статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За змістом статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 51 МК України).

Частинами 1 - 3 статті 57 (глава 9 розділу ІІІ) МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частинами 1 - 2 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (частина 1 статті 64 Резервний метод МК України).

Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

За змістом частин 1-3 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування,-страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частини 5 - 6 статті 53 МК України).

У частині 1-3 статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

В той же час частиною 6 зазначеної статті встановлено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У відповідності до частин 1 та 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі (частина 12 статті 264 МК України).

Отже митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Водночас, приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Так, апелянт, як на підставу для прийняття рішення про коригування вартості ТЗ, вказує на те, що документи подані для митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, а саме:уУ свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу від 30.03.2016 № ЕР336829 попереднім власником зазначено особу, відмінну від тієї, що склала рахунок-фактуру №38FА/14/06/2019 від 14.06.2019, що викликає сумніви у достовірності правочину. у т.ч. у праві власності особи, що склала рахунок-фактуру на оцінюваний товар та праві розпоряджатися оцінюваним товаром, визначати ціну продажу транспортного засобу.

Згідно матеріалів справи, до митної декларації було додано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 30.03.2016 та рахунок-фактуру №38FА/14/06/2019 від 14.06.2019.

Судом встановлено, що вказаний автомобіль був придбаний на відкритому аукціоні в Польщі (електронний майданчик - сайт https://www.autol.com) з метою його подальшого перепродажу за межі вказаної країни. Електронною поштою 1AUTO було надіслано повідомлення про спосіб доставки документів на автомобіль - DНL, де зазначено внутрішній номер НОМЕР_3 , який відповідає номеру зазначеному в роздруківці з сайту аукціону. Згідно з роздруківки з сайту DHL документи на придбаний автомобіль надіслано з Франкфурту, Німеччина до Варшави, Польща. На аркуші додатку де відображений сайт аукціону зазначено, що вказаний автомобіль придбаний та оплачений Personnel Center Poland SP z.o.o.

Вказане підтверджується наявним в матеріалах справи документом, що засвідчує факт пересилки документів з Франкфурта до ОСОБА_2 ; документ, що підтверджує факт придбання транспортного засобу на електронному майданчику https://www.autol.com. (а.с. 36-45).

Також, у рішенні про коригування митної вартості від 20.06.2019 митний орган зазначає про те, що додатково надана копія митної декларації країни відправлення від 18.06.19 №19РL301010Е0512959, не може бути використана як документ, що підтверджує заявлену митну вартість оцінюваного товару, оскільки відправником транспортного засобу зазначено особу, яка відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не є його попереднім власником, а також ціна, яка зазначена в даному документі відмінна від заявленої.

Колегія суддів зазначає, що згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу, продавцем є CENTER POLAND SP Z.O.O., покупцем ОСОБА_3 (а.с. 146).

Транспортний засіб 03.06.2019 придбано PERSONNEL CENTER POLAND SP Z.O.O на електронному аукціоні у фірми, що знаходиться у Франкфурті, Німеччина, а у подальшому продано позивачу згідно договору купівлі-продажу від 14.06.2019, що не спростовано відповідачем.

Отже, придбання транспортного засобу на аукціоні мало на меті подальшу його реалізацію посередником (PERSONNEL CENTER POLAND SP Z .O .O) третім особа, а в даному випадку - позивачу.

Окрім того, митним органом не надаведено обґрунтувань, яким чином зміна інформації про власника у свідоцтві про реєстрацію вплинуло на вартісні показники ціни товару.

Разом з тим, відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень не надано до суду належних доказів, що законодавством Польщі чи Німеччини заборонено змінювати ціну товару у бік зменшення при послідуючій його реалізації.

Як встановлено судом першої інстанції, вартість автомобіля була знижена продавцем на 600 євро від вартості Нетто, у зв`язку з його недоліками, тобто на вартість ремонту для їх усунення.

При дослідженні Акту про проведення митного огляду товарів, під час огляду транспортного засобу виявлено наявні пошкодження, ознаки експлуатації: ЛФП. Забруднення і пошкодження оббивки сидінь, салону (а.с. 123-124).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем безпідставно не взято до уваги додатково надану копія митної декларації країни відправлення від 18.06.19 №19РL301010Е0512959.

Також, колегія зазначає, що вказаний в договорі купівлі-продажу від 14.06.2019 (а.с.122) правочин щодо купівлі-продажу транспортного засобу є правомірним та дійсним, не був визнаний судом у встановленому законодавством порядку недійсним, а також не є нікчемним в силу закону, а тому сумніви відповідача у достовірності вказаного в договорі купівлі-продажу від 14.06.2019 правочину, як і сумніви у праві PERSONNEL CENTER POLAND SP Z.O.O. розпоряджатися оцінюваним товаром та визначати ціну продажу транспортного засобу, є безпідставним.

Що стосується зазначення відповідачем у рішенні про коригування митної вартості товарів від 20.06.2019 №UA101000/2019/200179/2 про неможливість застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а та методу 2б з причин відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в та методу 2г з причин відсутності вартісної основи для віднімання та додавання вартості, то колегія суддів зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. Разом з тим, доказів того, що відповідач провів необхідну консультацію у належний спосіб, матеріали справи не містять. Саме лише посилання на проведення консультації не можна вважати таким, що відповідає нормам закону.

Верховний Суд в постанові від 08.02.2019 в справі №825/648/17 (№ К/9901/16592/18) висловив позицію, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Відповідно до рішення від 20.06.2019, митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч. 3 ст. 64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) органами доходів та зборів митній вартості схожого автомобіля за МД від 27.03.2019 №UA209190/2019/29866 з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року і становить 21950,00€/шт.

Однак, колегія суддів зазначає, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

При цьому, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом згідно МД від 27.03.2019 №UA209190/2019/29866.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем документів для визначення митної вартості товару. Саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Також судом першої інстанції обгрунтовано зазначено, що відповідачем не наведено достатніх підстав правомірності проведеного відповідачем розрахунку митної вартості без врахування технічного стану транспортного засобу внаслідок пошкоджень автомобіля, що безумовно впливає на митну вартість вказаного товару. Наявність пошкоджень транспортного засобу підтверджується додатковим аркушем до Акту про проведення митного огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA205010/2019, яким встановлено наступні пошкодження: сколи, тріщини на лобовому склі, пошкоджений -задній бампер (а.с. 27). Вказані пошкодження безумовно впливають на вартість даного транспортного засобу.

Висновок відповідача про те, що декларантом до митного оформлення не подано документ про оплату оцінюваного товару, як це передбачено ч. 2 ст 53. та ч. 1 ст. 368 Митного кодексу України, колегія суддів відхиляє, оскільки до митної декларації та додатково на вимогу митного органу декларантом надано наступні документи: рахунок - фактуру №38FА/14/06/2019 від 14.06.2019 (а.с. 145); документ сплати №38FА/14/06/2019 від 14.06.2019 (а.с. 143), що підтверджують оплату оцінюваного товару; копія митної декларації країни відправлення від 18.06.2019 .

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно рахунку - фактури №38FА/14/06/2019 від 14.06.2019 вартість транспортного засобу: MERSEDES-Benz, С-Klasse С 220, VIN: НОМЕР_1 , становить 12500,00 євро (а.с. 122).

Відповідно до інформації, яка міститься в митній декларації країни відправлення 19PL30101Е0512959 від 18.06.2019, вартість транспортного засобу становить 53903,00 злотих (а.с. 109).

До матеріалів адміністративної справи долучено розшифровку до МД країни відправлення в якій вказано, що вартість транспортного засобу VIN: WDD2052051F351045 становить 53903,00 злотих, або 12500,00 євро (а.с. 144).

На підтвердження транспортних витрат до митного органу було надано довідку у якій вказано, що транспортні витрати складають 50,00 євро (а.с. 119).

Вказане спростовує висновок митного органу про те, що числові значення заявленої митної вартості не підтверджені документально.

Доводи апелянта про те, що платіжний документ від 14.06.2019 не відповідає ціні зазначеній в рахунку фактурі №38FА/14/06/2019 від 14.06.2019 не відповідають фактичним обставинам та дослідженим в судах документам.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги доводи позивача, які зазначені у відзиві на апеляційну скаргу, про те, що в графі 43 МД №UA101070/2019/035820 від 20.06.2019 помилково вказано резервний метод визначення митної вартості товарів, так як надано достатньо документів для застосування основного методу.

Враховуючи той факт, що для митного оформлення товару позивач надав митниці належні та допустимі докази на підтвердження ціни транспортного засобу, а митним органом недоведено необхідність застосування резервного методу визначення митної вартості транспортного засобу, здійснення коригування митної вартості транспортного засобу на підставі митної декларації складеної не на ідентичний чи на подібний автомобіль, колегія суддів вважає, що митниця прийняла рішення та оформила картку відмови за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість транспортного засобу, у тому числі без обґрунтування причин того, що позивач неправильно визначив митну вартість транспортного засобу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що рішення Житомирської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA101000/2019/200179/2 від 20.06.2019 та картка відмови в прийнятті митної вартості №UA101070/2019/035820 є протиправними та підлягають скасуванню, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Житомирської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Ватаманюк Р.В.