Справа № 440/2550/20
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/2550/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Клочка К.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНС-ТОРГ» до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

19 травня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНС-ТОРГ» (далі-позивач, ТОВ «АВТОТРАНС-ТОРГ») звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області (далі-відповідач, ГУ ДПС у Полтавській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, а саме просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13 лютого 2020 року № про визначення грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 503751,00 грн, з яких: 403000,08 грн за податковими зобов`язаннями та 100750,20 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13 лютого 2020 року № про визначення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 5394,52 грн, з яких: 3247,20 грн за податковими зобов`язаннями та 1884,15 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та 263,17 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13 лютого 2020 року № про визначення грошового зобов`язання з військового збору на суму 449,54 грн, з яких: 270,60 грн за податковими зобов`язаннями та 157,01 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та 21,93 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13 лютого 2020 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 510,00 грн.

На обґрунтування вимог позивач посилався на неправомірність висновків податкового органу щодо заниження податку на прибуток підприємств на загальну суму 403000,80 грн з огляду на те, що господарські взаємовідносини із ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 щодо пошуку потенційних покупців мали реальний характер, підтверджені первинними документами та за результатами яких були укладені договори купівлі-продажу сільськогосподарської продукції з третіми особами, що свідчить про настання економічного ефекту для господарської діяльності товариства. Окрім цього, на переконання позивача, контролюючий орган безпідставно та помилково визначив розмір вартості отриманих послуг по зберіганню соняшника, оскільки жодних дій, направлених на встановлення реальної та дійсної вартості послуг з його боку не вчинено. Також, на думку позивача, висновок відповідача про безоплатність отриманих послуг по зберіганню соняшника є необґрунтованими, оскільки договором зберігання передбачено можливість оплати послуг протягом 180 днів з моменту підписання акту приймання-передачі та їх вартість визначена актами наданих послуг. Разом з тим позивач посилався на протиправність висновку контролюючого органу про не утримання податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 3247,20 грн та військового збору у розмірі 270,60 грн з огляду на те, що податковим законодавством чітко не визначено необхідних документів, які б підтверджували витрати на проживання у готелях, а працівниками надано відповідні квитанції у яких міститься необхідна інформація для підтвердження таких витрат. Також, позивач наголосив, що позбавлений можливості впливати на процес оформлення розрахункових документів, що видаються третіми особами. За викладених обставин, вважає податкові повідомлення-рішення від 13 лютого 2020 року №, №, №, № протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) /а.с.260, т.1/.

16.06.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача, у яких останній заперечував стосовно позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні повністю. У відзиві на позовну заяву відповідачем акцентовано увагу на правомірності спірних податкових повідомлень-рішень з огляду на встановлення за результатами документальної перевірки фактів порушення податкового законодавства, що призвело до заниження сум податку на прибуток підприємств, а також не утримання податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Висновки акту перевірки у частині заниження податку на прибуток підприємств ґрунтуються на тому, що придбання послуг у ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 по пошуку потенційних контрагентів не мають економічної доцільності та спрямовані лише на безпідставне формування показників податкового та бухгалтерського обліку з метою одержання неправомірної податкової вигоди. Окрім цього, на переконання відповідача, товариство безоплатно отримало від СФГ «С.Г.М.» послуги зі зберігання та відвантаження зерна соняшника на загальну суму 459848,04 грн. Водночас, на обґрунтування наявності порушення податкового законодавства у частині не утримання податку на доходи фізичних осіб та військового збору відповідач посилається на відсутність фіскального чеку на підтвердження витрат на проживання у готелі.

03.07.2020 судом отримано відповідь на відзив, у якій позивач звертає увагу на тому, що відповідачем у відзиві не було спростовано фактів отримання послуг від контрагентів у спірних правовідносинах та їх оплати.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

За відсутності клопотань сторін про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ТОВ «АВТОТРАНС-ТОРГ» є юридичною особою (), про що свідчить запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №0009091 від 22.04.2010. Позивач перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Полтавській області (Управління в м. Полтаві (ДПІ у м. Полтава)).

На підставі наказів ГУ ДПС у Полтавській області №924 від 28.11.2019 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранс-Торг» (податковий номер 37061509)», №1138 від 19.12.2019 «Про продовження терміну проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранс-Торг» (податковий номер 37061509)» проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранс-Торг» (податковий номер 37061509) з 09 грудня 2019 року, тривалістю 10 робочих днів, з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2017 по 30.09.2019, правильності нарахування та обчислення єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 30.09.2019 про що складено акт перевірки від 09.01.2020 №30/16-31-05-04-14/37061509 /а.с.17-61, т.1/.

За результатами перевірки встановлено, зокрема, наступні порушення:

- п.44.1 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №20 від 31.01.2000, п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №290 від 29.11.1999, п.3 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №73 від 07.02.2013, ч.1 та 5 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.1.2, п.2.1, п.2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995, абзацу 2 розділу І Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №291 від 30.11.1999, у результаті чого занижено податок на прибуток підприємств на загальну суму 403000,80 грн, у тому числі: за 3 квартал 2017 року в сумі 78706,00 грн; за 1 квартал 2019 року в сумі 61922,90 грн; за 2 квартал 2019 року в сумі 217354,00 грн; за 3 квартал 2019 року в сумі 45018,00 грн.

- пп.164.2.11 п.164.2 ст.164, пп.170.9.1 п.170.9 ст.170, п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, пп.2.11 п.2, пп.3.1, пп.3.2 п.3, пп.7.39, пп.7.41 п.7 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління НБУ №637 від 15.12.2004, п.19 розділу ІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління НБУ №148 від 29.12.2017, а саме не утримання податку на доходи фізичних осіб у загальній сумі 3247,20 грн, у тому числі за жовтень 2018 в сумі 970,20 грн, листопад 2018 в сумі 264,60 грн, лютий 2019 в сумі 374,40 грн, травень 2019 в сумі 93,60 грн, за серпень 2019 в сумі 550,80 грн, за вересень 2019 в сумі 993,60 грн.

- пп.164.2.11 п.164.2 ст.164, пп.170.9.1 п.170.9 ст.170, п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, пп.2.11 п.2, пп.3.1, пп.3.2 п.3, пп.7.39, пп.7.41 п.7 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління НБУ №637 від 15.12.2004, п.19 розділу ІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління НБУ №148 від 29.12.2017, а саме не утримання військового збору у загальній сумі 270,60 грн, у тому числі за жовтень 2018 в сумі 80,85 грн, листопад 2018 в сумі 22,05 грн, лютий 2019 в сумі 31,20 грн, травень 2019 в сумі 7,80 грн, за серпень 2019 в сумі 45,90 грн, за вересень 2019 в сумі 82,80 грн.

09.01.2020 позивачем надано до ГУ ДПС у Полтавській області письмові заперечення на акт перевірки від 09.01.2020 №30/16-31-05-04-14/37061509, які залишені без задоволення листом ГУ ДПС у Полтавській області №4796/10/16-31-05-04-21.

За результатами перевірки ГУ ДПС у Полтавській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

- від 13 лютого 2020 року № про визначення грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 503751,00 грн, з яких: 403000,08 грн за податковими зобов`язаннями та 100750,20 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) /а.с.83, т.1/.

- від 13 лютого 2020 року № про визначення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 5394,52 грн, з яких: 3247,20 грн за податковими зобов`язаннями та 1884,15 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та 263,17 грн пеня /а.с.79, т.1/.

- від 13 лютого 2020 року № про визначення грошового зобов`язання з військового збору на суму 449,54 грн, з яких: 270,60 грн за податковими зобов`язаннями та 157,01 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та 21,93 грн пеня /а.с.77, т.1/.

- від 13 лютого 2020 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 510,00 грн /а.с.81, т.1/

Вищенаведені податкові повідомлення-рішення направлені позивачу листом №5497/10/16-31-0-07-21 від 13.02.2020 /а.с.76 т.1/.

Не погодившись із спірними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач подав скаргу до ДПС України.

Рішенням ДПС України №13781/16199-00-08-05-01-06 від 17.04.2020 /а.с.62-73, т.1/ скаргу залишено без задоволення, спірні рішення-без змін.

Позивач, вважаючи спірні податкові повідомлення-рішення протиправними, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

За правилами підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) розумна економічна причина (ділова мета) - це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому. В той же час, не обов`язково, аби економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому, а також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі. Зокрема, операція може виявитись збитковою, і це є одним із варіантів нормального перебігу подій при здійсненні господарської діяльності. Проте із визначеного в Податковому кодексі України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) поняття ділової мети випливає, що обов`язково повинен бути намір платника податку отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція принаймні теоретично (за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості. Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності, а відтак, їх наслідки не підлягають відображенню в податковому обліку. З`ясування наміру платника податку на отримання економічного ефекту від господарської операції передбачає аналіз умов та обставин її здійснення. При цьому економічний ефект не повинен полягати виключно в зменшенні податкового навантаження на хоча б одного з учасників операції.

Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 по справі №826/21979/15.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з пунктом 44.2 статті 44 Податкового кодексу України платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134 статті 134 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що господарська операція - це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до вимог статті 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання суті над формою, тобто операції обліковуються відповідно до їх суті, а не лише з урахуванням юридичної форми. Таким чином, господарська операція, яка не відбулась, не може бути об`єктом оподаткування.

Згідно з положеннями частин 1, 3 статті 9 вказаного Закону, бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складенні на їх підставі зведених облікових документів, систематизації інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, підставою для виникнення у платника права на формування відповідних сум податкових вигод (витрат та податкового кредиту) є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст. При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу. Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Слід зазначити, що обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту первинними документами покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), оскільки саме він виступає суб`єктом, який використовує при обчисленні кінцевої суми податку, що підлягає сплаті до бюджету, суму податкового кредиту з податку на додану вартість, визначену постачальником, та зменшує оподатковуваний доход на вартість товарів (робіт, послуг), визначену продавцем. Подані платником документи повинні достовірно підтверджувати реальність господарських операцій та інші обставини, з якими законодавець пов`язує право платника на податкову вигоду. Податкова вигода може бути визнана необґрунтованою, зокрема, у випадках, якщо для цілей оподаткування операції обліковані не у відповідності з їх дійсним економічним змістом або враховані операції, що не обумовлені розумними економічними або іншими причинами (цілями ділового характеру).

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05.03.2020 по справі №804/2043/17.

Як встановлено перевіркою, контролюючий орган, встановивши порушення п.44.1 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, виходив із наступних міркувань:

1) придбання та реалізація сільськогосподарської продукції контрагентам, яких знайшли ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , у відповідні періоди здійснення операцій, відбувалися як до, так і після укладання договорів із вказаними фізичними особами-підприємцями;

2) в актах виконаних робіт не розкритий зміст проведеної діяльності з пошуку покупців, не деталізовано та не відображено конкретні дії, методи, та порядок проведення необхідної роботи, результатом якої має стати здійснення реалізації замовником продукції підприємствам, яких знайшов виконавець, в актах виконаних робіт не зазначено вид сільськогосподарської продукції яка реалізована.

3) у ході проведення перевірки позивачем не надано інформацію та первинні документи, а саме всі дані, звіти, записи, кореспонденція, замітки, огляди, розробки та інша інформація, підготовлена на основі інформації, що прямо або побічно розкривається замовником агенту або його представникам; ділову інформацію, дані про витрати, доходи, фінансові дані, найменування покупців, контактні дані та списки клієнтів, порядок формування цін, стратегія збуту, плани маркетингу, дані дослідів, імена, номери телефонів, адреси, місцезнаходження, посадові обов`язки або дані про оплату праці представників та працівників замовника.

4) позивачем не здійснено виплату винагороди ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 за надані послуги.

Матеріалами справи встановлено, що у спірні періоди позивач мав господарські правовідносини з ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 .

Так, 25.04.2019 між ТОВ «Автотранс-Торг» (замовник) та ФОП ОСОБА_6 (виконавець) укладено договір про надання послуг №25/04/19 /а.с.85-89, т.1/, згідно з пунктом 1.1 якого виконавець зобов`язується надати замовнику послуги з пошуку покупців та постачальників сільськогосподарських культур, реалізованих замовником. Для цього виконавець здійснює діяльність з пошуку покупців та постачальників, шляхом проведення необхідної роботи, результатом якої має стати здійснення, реалізація та закупівля необхідної кількості сільськогосподарської продукції. За виконання своїх обов`язків за цим Договором виконавець отримує від замовника винагороду (пункт 1.2 Договору). Виконавець зобов`язаний організувати пошук підприємства серед юридичних осіб, та фізичних осіб-підприємців, незалежно від форми власності та резидентності, з якими у наступному будуть укладені угоди на реалізацію (продаж) або закупівлю сільськогосподарської продукції замовником. Забезпечувати своєю діяльністю укладання замовником з контрагентами-підприємствами-замовлення на реалізацію, договору на поставку або інших документів, що дають можливість реалізувати та відвантажити зерно. Після виконання зобов`язань по цьому Договору для отримання винагороди за виконані роботи раз в місяць направляти замовнику акт виконаних робіт (відповідної форми, затвердженої сторонами) в двох екземплярах (п.2.1.2-2.1.4 Договору). Замовник у разі виконання виконавцем своїх зобов`язань згідно розділу 1 цього Договору, виплачує виконавцю належну йому винагороду згідно акту виконаних робіт (пункт 3.1 Договору). Моментом виконання виконавцем зобов`язань з надання послуг з пошуку покупців сільськогосподарських культур за цим Договором відносно окремо взятого замовлення на реалізацію або закупівлю, вважається дата, станом на яку настала подія: замовником реалізовано культури згідно замовлення в повному обсязі або замовником закуплено культури згідно замовлення в повному обсязі (пункту 3.1.1 Договору).

13.05.2019 між ТОВ «Автотранс-Торг» (замовник) та ФОП ОСОБА_6 (виконавець) укладено додаткову угоду №1 до договору №25/04/19 про надання послуг від 25.04.2019 /а.с.90, т.1/, якою доповнено розділ 1 «Предмет договору» пунктом 1.5 в наступній редакції «Замовник доручає виконавцю протягом 3 робочих днів з дня укладення цією додаткової угоди надати послуги з пошуку покупця та/або покупців на товар, а саме 1800 тон (+/- 3 (три) %) кукурудзи, урожаю 2018 року, за загальною ціною в 3742 грн без ПДВ за тону за винагороду, визначену цим Договором». Також, розділ 3 «Розрахунки винагороди» Договору доповнено пунктом 3.3 в наступній редакції: «Винагородою є грошова сума, що складає різницю між вартістю реалізації товару, визначено п.1.5 Договору, та ціною, визначеною Замовником за договором. Винагорода за цим договором сплачується замовником в безготівковій формі виконавцю у строк не пізніше 240 днів з дати надходження грошових коштів на рахунок замовника за реалізований товар. Для обчислення розміру винагороди за основу береться вартість товару, визначена замовником, та вартість фактичної реалізації товару без урахування ПДВ». Доповнено розділ 3 «Розрахунки винагороди» Договору пунктом 3.4 в наступній редакції: «Погоджений сторонами розмір винагороди за договором підтверджується у підписаному між ними акті прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг)».

На виконання умов договору сторонами складено акт №05/19-1 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 31.05.2019 /а.с.91, т.1/, згідно з яким виконавцем надано послугу з пошуку покупців та постачальників, шляхом проведення необхідної роботи, результатом якої має стати здійснення, реалізація та закупівля необхідної кількості сільськогосподарської продукції. Підприємство, яке знайшов виконавець-ТОВ «Українська зерноторгова компанія», кількість с/г продукції в тонах 1800,00, винагорода за 1 тону реалізованої продукції-33,00, загальна винагорода без ПДВ, грн 59400,00 грн.

Надані ФОП ОСОБА_6 послуги оплачені платіжним дорученням №1609 від 21.12.2019 у розмірі 59400,00 грн /а.с.92, т.1/.

28.02.2019 між ТОВ «Автотранс-Торг» (замовник) та ФОП ОСОБА_3 (виконавець) укладено договір про надання послуг №28/02/19 /а.с.101-105, т.1/, згідно з пунктом 1.1 якого виконавець зобов`язується надати замовнику послуги з пошуку покупців та постачальників сільськогосподарських культур, реалізованих замовником. Для цього виконавець здійснює діяльність з пошуку покупців та постачальників, шляхом проведення необхідної роботи, результатом якої має стати здійснення, реалізація та закупівля необхідної кількості сільськогосподарської продукції. За виконання своїх обов`язків за цим Договором виконавець отримує від замовника винагороду (пункт 1.2 Договору). Виконавець зобов`язаний організувати пошук підприємства серед юридичних осіб, та фізичних осіб-підприємців, незалежно від форми власності та резидентності, з якими у наступному будуть укладені угоди на реалізацію (продаж) або закупівлю сільськогосподарської продукції замовником. Забезпечувати своєю діяльністю укладання замовником з контрагентами-підприємствами-замовлення на реалізацію, договору на поставку або інших документів, що дають можливість реалізувати та відвантажити зерно. Після виконання зобов`язань по цьому Договору для отримання винагороди за виконані роботи раз в місяць направляти замовнику акт виконаних робіт (відповідної форми, затвердженої сторонами) в двох екземплярах (п.2.1.2-2.1.4 Договору). Замовник у разі виконання виконавцем своїх зобов`язань згідно розділу 1 цього Договору, виплачує виконавцю належну йому винагороду згідно акту виконаних робіт (пункт 3.1 Договору). Моментом виконання виконавцем зобов`язань з надання послуг з пошуку покупців сільськогосподарських культур за цим Договором відносно окремо взятого замовлення на реалізацію або закупівлю, вважається дата, станом на яку настала подія: замовником реалізовано культури згідно замовлення в повному обсязі або замовником закуплено культури згідно замовлення в повному обсязі (пункту 3.1.1 Договору).

28.02.2019 між ТОВ «Автотранс-Торг» (замовник) та ФОП ОСОБА_3 (виконавець) укладено додаткову угоду №1 до договору №28/02/19 про надання послуг від 28.02.2019 /а.с.106, т.1/, якою доповнено розділ 1 «Предмет договору» пунктом 1.5 в наступній редакції «Замовник доручає виконавцю протягом 3 робочих днів з дня укладення цією додаткової угоди надати послуги з пошуку покупця та/або покупців на товар, а саме 2200 тон (+/- 3 (три) %) соняшнику, за загальною ціною в 8618 грн без ПДВ за тону за винагороду, визначену цим Договором». Також, розділ 3 «Розрахунки винагороди» Договору доповнено пунктом 3.3 в наступній редакції: «Винагородою є грошова сума, що складає різницю між вартістю реалізації товару, визначеною п.1.5 Договору, та ціною, визначеною Замовником за договором. Винагорода за цим договором сплачується замовником в безготівковій формі виконавцю у строк не пізніше 360 днів з дати надходження грошових коштів на рахунок замовника за реалізований товар. Для обчислення розміру винагороди за основу береться вартість товару, визначена замовником, та вартість фактичної реалізації товару без урахування ПДВ». Доповнено розділ 3 «Розрахунки винагороди» Договору пунктом 3.4 в наступній редакції: «Погоджений сторонами розмір винагороди за договором підтверджується у підписаному між ними акті прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг)».

Окрім цього, 22.03.2019 між ТОВ «Автотранс-Торг» (замовник) та ФОП ОСОБА_3 (виконавець) укладено додаткову угоду №2 до договору №28/02/19 про надання послуг від 28.02.2019 /а.с.107, т.1/, якою доповнено розділ 1 «Предмет договору» пунктом 1.5 в наступній редакції «Замовник доручає виконавцю протягом 3 робочих днів з дня укладення цією додаткової угоди надати послуги з пошуку покупця та/або покупців на товар, а саме 1500 тон (+/- 3 (три) %) кукурудзи за загальною ціною в 3525 грн без ПДВ за тону за винагороду, визначену цим Договором». Також, розділ 3 «Розрахунки винагороди» Договору доповнено пунктом 3.3 в наступній редакції: «Винагородою є грошова сума, що складає різницю між вартістю реалізації товару, визначено п.1.5 Договору, та ціною, визначеною Замовником за договором. Винагорода за цим договором сплачується замовником в безготівковій формі виконавцю у строк не пізніше 360 днів з дати надходження грошових коштів на рахунок замовника за реалізований товар. Для обчислення розміру винагороди за основу береться вартість товару, визначена замовником, та вартість фактичної реалізації товару без урахування ПДВ». Доповнено розділ 3 «Розрахунки винагороди» Договору пунктом 3.4 в наступній редакції: «Погоджений сторонами розмір винагороди за договором підтверджується у підписаному між ними акті прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг)».

Також, 12.08.2019 між ТОВ «Автотранс-Торг» (замовник) та ФОП ОСОБА_3 (виконавець) укладено додаткову угоду №3 до договору №28/02/19 про надання послуг від 28.02.2019 /а.с.108, т.1/, якою доповнено розділ 1 «Предмет договору» пунктом 1.5 в наступній редакції «Замовник доручає виконавцю протягом 3 робочих днів з дня укладення цією додаткової угоди надати послуги з пошуку покупця та/або покупців на товар, а саме 4000 тон (+/- 3 (три) %) кукурудзи за загальною ціною в 8283,32грн без ПДВ за тону за винагороду, визначену цим Договором». Також, розділ 3 «Розрахунки винагороди» Договору доповнено пунктом 3.3 в наступній редакції: «Винагородою є грошова сума, що складає різницю між вартістю реалізації товару, визначено п.1.5 Договору, та ціною, визначеною Замовником за договором. Винагорода за цим договором сплачується замовником в безготівковій формі виконавцю у строк не пізніше 360 днів з дати надходження грошових коштів на рахунок замовника за реалізований товар. Для обчислення розміру винагороди за основу береться вартість товару, визначена замовником, та вартість фактичної реалізації товару без урахування ПДВ». Доповнено розділ 3 «Розрахунки винагороди» Договору пунктом 3.4 в наступній редакції: «Погоджений сторонами розмір винагороди за договором підтверджується у підписаному між ними акті прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг)».

На виконання умов договору сторонами складено акт №3/19-1 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 31.03.2019 /а.с.109, т.1/, згідно з яким виконавцем надано послугу з пошуку покупців та постачальників, шляхом проведення необхідної роботи, результатом якої має стати здійснення, реалізація та закупівля необхідної кількості сільськогосподарської продукції. Підприємство, яке знайшов виконавець-ТОВ «Кернел Трейд», кількість с/г продукції в тонах 2187, винагорода за 1 тону реалізованої продукції-132, загальна винагорода без ПДВ, грн 288684,00 грн. Підприємство, яке знайшов виконавець-ТОВ «Кропс Агро Маркет», кількість с/г продукції в тонах 1345, винагорода за 1 тону реалізованої продукції-100, загальна винагорода без ПДВ, грн 134500,00 грн. Разом, без ПДВ 423184,0- грн.

Також, сторонами складено акт №330/08/19 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 30.08.2019 /а.с.110, т.1/, згідно з яким виконавцем надано послугу з пошуку покупців та постачальників, шляхом проведення необхідної роботи, результатом якої має стати здійснення, реалізація та закупівля необхідної кількості сільськогосподарської продукції. Підприємство, яке знайшов виконавець-ТОВ «Кернел Трейд», кількість с/г продукції в тонах 4000, винагорода за 1 тону реалізованої продукції-70, загальна винагорода без ПДВ, грн 280000,00 грн.

Судом встановлено, що надані ФОП ОСОБА_3 послуги оплачені згідно з платіжними дорученнями №1608 від 21.12.2019 у розмірі 150000,00 грн, №1148 від 12.08.2019 на суму 150000,0 грн, №1235 від 13.08.2019 на суму 150000,00 грн, №1657 від 15.01.2020 на суму 123184,00 грн, №11658 від 16.01.2020 на суму 130000,00 грн /а.с.123-127, т.1/.

03.06.2019 між ТОВ «Автотранс-Торг» (замовник) та ФОП ОСОБА_2 (виконавець) укладено договір про надання послуг №03/06/19-2 /а.с.128-132, т.1/, згідно з пунктом 1.1 якого виконавець зобов`язується надати замовнику послуги з пошуку покупців та постачальників сільськогосподарських культур, реалізованих замовником. Для цього виконавець здійснює діяльність з пошуку покупців та постачальників, шляхом проведення необхідної роботи, результатом якої має стати здійснення, реалізація та закупівля необхідної кількості сільськогосподарської продукції. За виконання своїх обов`язків за цим Договором виконавець отримує від замовника винагороду (пункт 1.2 Договору). Виконавець зобов`язаний організувати пошук підприємства серед юридичних осіб, та фізичних осіб-підприємців, незалежно від форми власності та резидентності, з якими у наступному будуть укладені угоди на реалізацію (продаж) або закупівлю сільськогосподарської продукції замовником. Забезпечувати своєю діяльністю укладання замовником з контрагентами-підприємствами-замовлення на реалізацію, договору на поставку або інших документів, що дають можливість реалізувати та відвантажити зерно. Після виконання зобов`язань по цьому Договору для отримання винагороди за виконані роботи раз в місяць направляти замовнику акт виконаних робіт (відповідної форми, затвердженої сторонами) в двох екземплярах (п.2.1.2-2.1.4 Договору). Замовник у разі виконання виконавцем своїх зобов`язань згідно розділу 1 цього Договору, виплачує виконавцю належну йому винагороду згідно акту виконаних робіт (пункт 3.1 Договору). Моментом виконання виконавцем зобов`язань з надання послуг з пошуку покупців сільськогосподарських культур за цим Договором відносно окремо взятого замовлення на реалізацію або закупівлю, вважається дата, станом на яку настала подія: замовником реалізовано культури згідно замовлення в повному обсязі або замовником закуплено культури згідно замовлення в повному обсязі (пункту 3.1.1 Договору).

07.06.2019 між ТОВ «Автотранс-Торг» (замовник) та ФОП ОСОБА_2 (виконавець) укладено додаткову угоду №1 до договору №03/06/19-2 про надання послуг від 03.06.2019 /а.с.133, т.1/, якою доповнено розділ 1 «Предмет договору» пунктом 1.5 в наступній редакції «Замовник доручає виконавцю протягом 3 робочих днів з дня укладення цією додаткової угоди надати послуги з пошуку покупця та/або покупців на товар, а саме 2000 тон (+/- 3 (три) %) соняшнику за загальною ціною в 8988,33 грн без ПДВ за тону за винагороду, визначену цим Договором». Також, розділ 3 «Розрахунки винагороди» Договору доповнено пунктом 3.3 в наступній редакції: «Винагородою є грошова сума, що складає різницю між вартістю реалізації товару, визначено п.1.5 Договору, та ціною, визначеною Замовником за договором. Винагорода за цим договором сплачується замовником в безготівковій формі виконавцю у строк не пізніше 240 днів з дати надходження грошових коштів на рахунок замовника за реалізований товар. Для обчислення розміру винагороди за основу береться вартість товару, визначена замовником, та вартість фактичної реалізації товару без урахування ПДВ». Доповнено розділ 3 «Розрахунки винагороди» Договору пунктом 3.4 в наступній редакції: «Погоджений сторонами розмір винагороди за договором підтверджується у підписаному між ними акті прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг)».

На виконання умов договору сторонами складено акт №6/19-1 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 30.06.2019 /а.с.134, т.1/, згідно з яким виконавцем надано послугу з пошуку покупців та постачальників, шляхом проведення необхідної роботи, результатом якої має стати здійснення, реалізація та закупівля необхідної кількості сільськогосподарської продукції. Підприємство, яке знайшов виконавець-ТОВ «Кернел Трейд», кількість с/г продукції в тонах 1899,00, винагорода за 1 тону реалізованої продукції-220,00, загальна винагорода без ПДВ, грн 417780,00 грн.

Судом встановлено, що надані ФОП ОСОБА_2 послуги оплачені згідно з платіжними дорученнями №1149 від 12.08.2019 у розмірі 150000,00 грн, №1656 від 15.01.2020 на суму 137780,00, №1659 від 17.01.2020 на суму 130000,00 грн /а.с.138-140, т.1/.

03.06.2019 між ТОВ «Автотранс-Торг» (замовник) та ФОП ОСОБА_1 (виконавець) укладено договір про надання послуг №03/06/19-1 /а.с.141-145, т.1/, згідно з пунктом 1.1 якого виконавець зобов`язується надати замовнику послуги з пошуку покупців та постачальників сільськогосподарських культур, реалізованих замовником. Для цього виконавець здійснює діяльність з пошуку покупців та постачальників, шляхом проведення необхідної роботи, результатом якої має стати здійснення, реалізація та закупівля необхідної кількості сільськогосподарської продукції. За виконання своїх обов`язків за цим Договором виконавець отримує від замовника винагороду (пункт 1.2 Договору). Виконавець зобов`язаний організувати пошук підприємства серед юридичних осіб, та фізичних осіб-підприємців, незалежно від форми власності та резидентності, з якими у наступному будуть укладені угоди на реалізацію (продаж) або закупівлю сільськогосподарської продукції замовником. Забезпечувати своєю діяльністю укладання замовником з контрагентами-підприємствами-замовлення на реалізацію, договору на поставку або інших документів, що дають можливість реалізувати та відвантажити зерно. Після виконання зобов`язань по цьому Договору для отримання винагороди за виконані роботи раз в місяць направляти замовнику акт виконаних робіт (відповідної форми, затвердженої сторонами) в двох екземплярах (п.2.1.2-2.1.4 Договору). Замовник у разі виконання виконавцем своїх зобов`язань згідно розділу 1 цього Договору, виплачує виконавцю належну йому винагороду згідно акту виконаних робіт (пункт 3.1 Договору). Моментом виконання виконавцем зобов`язань з надання послуг з пошуку покупців сільськогосподарських культур за цим Договором відносно окремо взятого замовлення на реалізацію або закупівлю, вважається дата, станом на яку настала подія: замовником реалізовано культури згідно замовлення в повному обсязі або замовником закуплено культури згідно замовлення в повному обсязі (пункту 3.1.1 Договору).

04.06.2019 між ТОВ «Автотранс-Торг» (замовник) та ФОП ОСОБА_1 (виконавець) укладено додаткову угоду №1 до договору №03/06/19-1 про надання послуг від 03.06.2019 /а.с.146, т.1/, якою доповнено розділ 1 «Предмет договору» пунктом 1.5 в наступній редакції «Замовник доручає виконавцю протягом 3 робочих днів з дня укладення цієъ додаткової угоди надати послуги з пошуку покупця та/або покупців на товар, а саме 2000 тон (+/- 3 (три) %) кукурудзи, урожаю 2018 року за загальною ціною в 3669,5 грн без ПДВ за тону за винагороду, визначену цим Договором». Також, розділ 3 «Розрахунки винагороди» Договору доповнено пунктом 3.3 в наступній редакції: «Винагородою є грошова сума, що складає різницю між вартістю реалізації товару, визначено п.1.5 Договору, та ціною, визначеною Замовником за договором. Винагорода за цим договором сплачується замовником в безготівковій формі виконавцю у строк не пізніше 240 днів з дати надходження грошових коштів на рахунок замовника за реалізований товар. Для обчислення розміру винагороди за основу береться вартість товару, визначена замовником, та вартість фактичної реалізації товару без урахування ПДВ». Доповнено розділ 3 «Розрахунки винагороди» Договору пунктом 3.4 в наступній редакції: «Погоджений сторонами розмір винагороди за договором підтверджується у підписаному між ними акті прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг)».

На виконання умов договору сторонами складено акт №6/19 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 30.06.2019 /а.с.147, т.1/, згідно з яким виконавцем надано послугу з пошуку покупців та постачальників, шляхом проведення необхідної роботи, результатом якої має стати здійснення, реалізація та закупівля необхідної кількості сільськогосподарської продукції. Підприємство, яке знайшов виконавець-ТОВ «Українська зерноторгова компанія», кількість с/г продукції в тонах 1992,00, винагорода за 1 тону реалізованої продукції-293,00, загальна винагорода без ПДВ, грн 583656,00 грн.

Судом встановлено, що надані ФОП ОСОБА_1 послуги оплачені згідно з платіжним дорученням №1607 від 21.12.2019 у розмірі 150000,00 грн, №1150 від 12.08.2019 на суму 150000,00 грн, №1670 від 21.01.2020 на суму 148000,00 грн, №1671 від 22.01.2020 на суму 135656,00 грн /а.с.153-156, т.1/.

04.04.2019 між ТОВ «Автотранс-Торг» (замовник) та ФОП ОСОБА_5 (виконавець) укладено договір про надання послуг №01/04/19 /а.с.157-161, т.1/, згідно з пунктом 1.1 якого виконавець зобов`язується надати замовнику послуги з пошуку покупців та постачальників сільськогосподарських культур, реалізованих замовником. Для цього виконавець здійснює діяльність з пошуку покупців та постачальників, шляхом проведення необхідної роботи, результатом якої має стати здійснення, реалізація та закупівля необхідної кількості сільськогосподарської продукції. За виконання своїх обов`язків за цим Договором виконавець отримує від замовника винагороду (пункт 1.2 Договору). Виконавець зобов`язаний організувати пошук підприємства серед юридичних осіб, та фізичних осіб-підприємців, незалежно від форми власності та резидентності, з якими у наступному будуть укладені угоди на реалізацію (продаж) або закупівлю сільськогосподарської продукції замовником. Забезпечувати своєю діяльністю укладання замовником з контрагентами-підприємствами-замовлення на реалізацію, договору на поставку або інших документів, що дають можливість реалізувати та відвантажити зерно. Після виконання зобов`язань по цьому Договору для отримання винагороди за виконані роботи раз в місяць направляти замовнику акт виконаних робіт (відповідної форми, затвердженої сторонами) в двох екземплярах (п.2.1.2-2.1.4 Договору). Замовник у разі виконання виконавцем своїх зобов`язань згідно розділу 1 цього Договору, виплачує виконавцю належну йому винагороду згідно акту виконаних робіт (пункт 3.1 Договору). Моментом виконання виконавцем зобов`язань з надання послуг з пошуку покупців сільськогосподарських культур за цим Договором відносно окремо взятого замовлення на реалізацію або закупівлю, вважається дата, станом на яку настала подія: замовником реалізовано культури згідно замовлення в повному обсязі або замовником закуплено культури згідно замовлення в повному обсязі (пункту 3.1.1 Договору).

15.04.2019 між ТОВ «Автотранс-Торг» (замовник) та ФОП ОСОБА_5 (виконавець) укладено додаткову угоду №1 до договору №01/04/19 про надання послуг від 01.04.2019 /а.с.162, т.1/, якою доповнено розділ 1 «Предмет договору» пунктом 1.5 в наступній редакції «Замовник доручає виконавцю протягом 3 робочих днів з дня укладення цією додаткової угоди надати послуги з пошуку покупця та/або покупців на товар, а саме 2500 тон (+/- 3 (три) %) кукурудзи, урожаю 2018 року за загальною ціною в 3830 грн без ПДВ за тону за винагороду, визначену цим Договором». Також, розділ 3 «Розрахунки винагороди» Договору доповнено пунктом 3.3 в наступній редакції: «Винагородою є грошова сума, що складає різницю між вартістю реалізації товару, визначено п.1.5 Договору, та ціною, визначеною Замовником за договором. Винагорода за цим договором сплачується замовником в безготівковій формі виконавцю у строк не пізніше 360 днів з дати надходження грошових коштів на рахунок замовника за реалізований товар. Для обчислення розміру винагороди за основу береться вартість товару, визначена замовником, та вартість фактичної реалізації товару без урахування ПДВ». Доповнено розділ 3 «Розрахунки винагороди» Договору пунктом 3.4 в наступній редакції: «Погоджений сторонами розмір винагороди за договором підтверджується у підписаному між ними акті прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг)».

На виконання умов договору сторонами складено акт №04/19-1 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 30.04.2019 /а.с.169, т.1/, згідно з яким виконавцем надано послугу з пошуку покупців та постачальників, шляхом проведення необхідної роботи, результатом якої має стати здійснення, реалізація та закупівля необхідної кількості сільськогосподарської продукції. Підприємство, яке знайшов виконавець-ТОВ «Кофко Агрі Ресорсіз Україна», кількість с/г продукції в тонах 2504,00, винагорода за 1 тону реалізованої продукції-45,00, загальна винагорода без ПДВ, грн 112680,00 грн.

Судом встановлено, що надані ФОП ОСОБА_5 послуги оплачені згідно з платіжним дорученням №1610 від 21.12.2019 у сумі 112680,00 грн /а.с.167, т.1/.

Однією з основних підстав для висновку контролюючого органу про економічну недоцільність вищезазначених операцій з огляду на факт придбання та реалізації сільськогосподарської продукції контрагентам, яких знайшли ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 як до, так і після укладання договорів із вказаними фізичними особами-підприємцями.

Суд погоджується з цими аргументами відповідача, адже надані до матеріалів справи копії договорів, укладених з контрагентами, яких знайшли ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 містять суперечності між датами укладення цих договорів та датами складання актів прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), зокрема:

- акт №05/19-1 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) /а.с.91, т.1/, що складений за результатами надання ФОП ОСОБА_4 послуг з пошуку контрагентів складено 31.05.2019, у той час як договір поставки №14/01/АТТ-19 /а.с.93-96, т.1/ з ТОВ «Українська зерноторгова компанія» укладено 14.01.2019. Водночас додатки № 8, 9, 10, 11, якими визначено номенклатуру продукції, що підлягає постачанню датовані 16.05.2020 /а.с.97-100, т.1/.

- акт №3/19-1 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) /а.с.109, т.1/, що складений за результатами надання ФОП ОСОБА_3 послуг з пошуку контрагентів складено 31.03.2019, у той час як договір поставки №П-1822/8/19 /а.с.115-117, т.1/ з ТОВ «Кернел Трейд» укладено 28.02.2019;

- акт №330/08/19 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) /а.с.110, т.1/, що складений за результатами надання ФОП ОСОБА_3 послуг з пошуку контрагентів складено 30.08.2019, у той час як договір поставки №П-0321/8/20 /а.с.111-114, т.1/ з ТОВ «Кернел Трейд» укладено 14.08.2019, а також договір купівлі-продажу №250319-кз /а.с.118-121, т.1/ з ТОВ «Кропс Агро Маркет» укладено 25.03.2019. Водночас господарські операції позивача з ТОВ «Кернел Трейд» існували з 28.02.2019 ;

- акт №6/19-1 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) /а.с.134, т.1/, що складений за результатами надання ФОП ОСОБА_2 послуг з пошуку контрагентів складено 30.06.2019, у той час як договір поставки №П-2118/8/19 /а.с.135-137, т.1/ з ТОВ «Кернел Трейд» укладено 10.06.2019. Водночас господарські операції позивача з ТОВ «Кернел Трейд» існували з 28.02.2019 ;

- акт №6/19 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) /а.с.147, т.1/, що складений за результатами надання ФОП ОСОБА_1 послуг з пошуку контрагентів складено 30.06.2019, у той час як договір поставки №14/01/АТТ-19 /а.с.148-151, т.1/ з ТОВ «Українська зерноторгова компанія» укладено 14.01.2019. Також, додаток №12, яким визначено номенклатуру продукції, що підлягає постачанню датований 05.06.2020 /а.с.152, т.1/.

- акт №04/19-1 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 30.04.2019 /а.с.169, т.1/, що складений за результатами надання ФОП ОСОБА_5 послуг з пошуку контрагентів складено 30.04.2019, у той час як договір поставки №37582 /а.с.164-166, т.1/ з ТОВ «Кофко Агрі Ресорсіз Україна» укладено 27.04.2019.

Отже, досліджені договори з третіми особами на постачання сільськогосподарської продукції укладалися раніше, ніж було надано послуги по пошуку контрагентів, що у свою чергу свідчить про відсутність зв`язку між наданими послугами та укладеними, у подальшому, договорами з третіми особами.

Окрім цього, вищезазначені акти прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) не містять необхідних відомостей про господарські операції, а саме: змісту та обсягу господарської операції, одиниці виміру господарської операції, що є підставою для висновку про відсутність у цих документах необхідних реквізитів первинних документів, визначених частиною 2 статті 9 Закону Україн "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

До того ж, позивачем не надано доказів, які б свідчили про наявність дійсної ділової мети на отримання таких інформаційних послуг, а також не доведено прогнозованого та реального впливу від отримання цих послуг на власну господарську діяльність, тобто доказів досягнення розумної економічної мети завдяки взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , що виключає можливість оцінки подальшого використання спірних послуг у діяльності підприємства позивача.

Слід зазначити, що податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, які мають складатися за наслідками тієї чи іншої господарської операції. Однак критерієм зменшення бази оподаткування податку на прибуток та податку на додану вартість є можливість на підставі наявних документів зробити беззаперечний висновок про те, що витрати фактично понесені та спрямовані на отримання доходу. А відтак на підтвердження витрат, понесених у зв`язку з оплатою спірних послуг, позивач повинен був надати, зокрема, документи, що свідчать про фактичне виконання постачальником конкретних видів послуг та про результат виконання кожної послуги у вигляді звіту, висновку тощо.

Такий висновок узгоджується із постановою Верховного Суду від 05.03.2020 по справі №804/2043/17.

Таким чином, позивач не довів існування реального характеру вчинених господарських операцій з ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , а також того, що вчинення зазначених операцій було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання обґрунтованої податкової вигоди.

За наведених обставин суд дійшов висновку про правомірність висновків перевірки у частині встановлення порушення податкового законодавства щодо заниження позивачем податку на прибуток підприємств за 1 квартал 2019 року в сумі 88 381,60 грн; за 2 квартал 2019 року в сумі 217354,00 грн; за 3 квартал 2019 року в сумі 45018,00 грн.

Надаючи оцінку правомірності висновків контролюючого органу про порушення позивачем податкового законодавства щодо заниження податку на прибуток підприємств за 3 квартал 2017 року в сумі 52247,20 грн по взаємовідносинам з СФГ «С.Г.М.», суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 26.09.2017 між СФГ «С.Г.М.» (зберігач) та ТОВ «Автотранс-Торг» (поклажодавець) укладено договір складського зберігання зерна №26/09/17 /а.с.177-178, т.1/, згідно з пунктом 1.1 якого поклажодавець, передає, зберігач приймає за плату на складське зберігання сільськогосподарську продукцію та надає інші платні послуги (сушіння, очищення, інше) з подальшим поверненням (відвантаженням) продукції поклажодавцю на умовах визначених цим договором.

Окрім цього, сторонами 26.09.2017 укладено додаткову угоду №1 до договору складського зберігання зерна №26/09/17 від 26.09.2017 /а.с.179, т.1/, якою доповнено розділ 1 Договору пунктом 1.2.1 в наступній редакції: «Розмір плати з послуги складського зберігання зерна кукурудзи становить: 1,3693 грн 1т/доба, розмір плати з послуги навантаження на автотранспорт зерна кукурудзи становить: 100 грн за 1 т, розмір плати з послуги сушки зерна кукурудзи становить 68,9167 за 1 т». Доповнено розділ 1 Договору пунктом 1.2.2 в наступній редакції: «Розмір плати з послуги складського зберігання зерна соняшника становить:0,01 грн 1т/доба, розмір плати з послуги навантаження на автотранспорт зерна соняшника становить 20 грн за 1т, розмір плати з послуги сушки зерна соняшника становить 10 грн за 1 т.».

Отже, сторони передбачили плату за надання послуг по зберіганню, сушінню та відвантаженню як соняшника, так і кукурудзи.

На підтвердження приймання товарним складом на зберігання зерна соняшника позивачем надано копії складських квитанцій №1, 2 від 14.09.2016, №3 від 19.09.2016, №4 від 21.09.2016, №18 від 30.12.2016, №19, 20 від 30.12.2016, №1 від 27.09.2017, №5 від 02.08.2018, №6 від 21.08.2018 /а.с.180-186, 196-198, т.1/.

Окрім цього, суд наголошує на тому, що позивачем надано:

- копію акту наданих послуг №3 від 19.06.2017 /а.с.204-205, т.1/, яким підтверджено факт надання послуг по зберіганню, сушінню та відвантаженню кукурудзи;

- копії актів наданих послуг №2, 3 від 28.02.2020 /а.с.206-207, т.1/, якими підтверджено факт надання послуг по зберіганню соняшника;

- копії актів наданих послуг №4, 5 від 04.05.2020 /а.с.211, 213, т.1/, якими підтверджено факт надання послуг по навантаженню соняшника.

Виходячи зі змісту вищенаведених актів, суд дійшов висновку, що за надання послуг по зберіганню соняшника та кукурудзи була встановлена плата та із їх змісту цілком можливо виокремити вартість цих послуг щодо соняшника та кукурудзи.

Водночас, факт оплати наданих послуг по зберіганню соняшника підтверджується копіями рахунків на оплату № 4, 5 від 28.02.2020, № 8, 9 від 04.05.2020, платіжних доручень № 1944, 1945 від 14.05.2020 /а.с.208-210, 212, 214-215, т.1/.

Контролюючий орган, як на підставу правомірності висновку щодо наявності порушень податкового законодавства у діяльності позивача, посилається на те, що податкові накладні та акти виконаних робіт на зберігання зерна соняшника у спірних правовідносинах не складалися, а тому неможливо встановити вартість послуг по зберіганню соняшника.

Водночас підпунктом 14.1.13 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що безоплатно надані товари, роботи, послуги: а) товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів; б) роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості; в) товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею.

Із вищенаведеної норми суд вбачає, що послуги мають безоплатний характер лише у разі якщо останні надаються без висування вимоги щодо компенсації їх вартості, у іншому випадку вони є оплатними.

Суд, дослідивши надані позивачем первинні документи щодо зберігання, сушіння та відвантаження соняшника, дійшов висновку про безпідставність тверджень відповідача про безоплатний характер цих послуг, оскільки безоплатність передбачає відсутність зустрічного обов`язку у контрагента вчинити дії щодо оплати послуги, у той час як у спірних правовідносинах встановлено, що договір передбачав наявність обов`язку щодо оплати вартості послуг, хоча із відстрочкою платежу на 180 календарних днів.

Також, на оплатність послуг по зберіганню зерна соняшника вказує те, що сторонами здійснено розрахунки за надання цих послуг, що підтверджується копіями рахунку на оплату №4, 5 від 28.02.2020, №8, 9 від 04.05.2020, платіжних доручень №1944, 1945 від 14.05.2020 /а.с.208-210, 212, 214-215, т.1/.

Окрім цього, суд вважає за необхідне звернути увагу, що визначення ціни договору є складовою частиною принципу свободу договору та передбачає право сторін на вільне волевиявлення щодо її встановлення, у тому числі визначення порядку оплати продукції, що у свою чергу позбавляє права податковий орган втручатися у процес її формування.

За таких обставин, суд дійшов висновку про безпідставність доводів відповідача щодо заниження позивачем податку на прибуток підприємств за 3 квартал 2017 року в сумі 78706,00 грн по взаємовідносинам з СФГ «С.Г.М.».

Враховуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги доданий до матеріалів справи розрахунок податкових зобов`язань /а.с.84, т.1/ до податкового повідомлення-рішення від 13 лютого 2020 року №, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати його у частині визначення податкового зобов`язання у розмірі 52247,20 грн та штрафної санкції у розмірі 13061,80 грн, а всього 65309,00 грн. Водночас, зважаючи на те, що суд дійшов висновку про правомірність висновків податкового органу щодо наявності заниження податку на прибуток підприємств за 1, 2, 3 квартали 2019 року, а тому у іншій частині податкове повідомлення-рішення від 13 лютого 2020 року № є правомірним.

Надаючи правову оцінку податковим повідомленням-рішенням від 13 лютого 2020 року № та №, суд виходить з наступного.

Згідно з підпунктом 164.2.11 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: сума надміру витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки, розмір якої обчислюється відповідно до пункту 170.9 статті 170 цього Кодексу.

Підпунктом 170.9.1 пункту 170.9 статті 170 Податкового кодексу України передбачено, що не є доходом платника податку - фізичної особи, яка перебуває у трудових відносинах із своїм роботодавцем або є членом керівних органів підприємств, установ, організацій, сума відшкодованих йому у встановленому законодавством порядку витрат на відрядження в межах фактичних витрат, а саме, на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) як до місця відрядження і назад, так і за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті), оплату вартості проживання у готелях (мотелях), а також включених до таких рахунків витрат на харчування чи побутові послуги (прання, чищення, лагодження та прасування одягу, взуття чи білизни), на найм інших жилих приміщень, оплату телефонних розмов, оформлення закордонних паспортів, дозволів на в`їзд (віз), обов`язкове страхування, інші документально оформлені витрати, пов`язані з правилами в`їзду та перебування у місці відрядження, в тому числі будь-які збори і податки, що підлягають сплаті у зв`язку із здійсненням таких витрат.

Зазначені в абзаці другому цього підпункту витрати не є об`єктом оподаткування цим податком лише за наявності підтвердних документів, що засвідчують вартість цих витрат у вигляді транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона, якщо його обов`язковість передбачена правилами перевезення на відповідному виді транспорту, та розрахункових документів про їх придбання за всіма видами транспорту, в тому числі чартерних рейсів, рахунків, отриманих із готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання фізичної особи, в тому числі бронювання місць у місцях проживання, страхових полісів тощо. Будь-які витрати на відрядження не включаються до оподатковуваного доходу платника податку за наявності документів, що підтверджують зв`язок такого відрядження з господарською діяльністю роботодавця/сторони, що відряджає, зокрема (але не виключно) таких: запрошень сторони, що приймає, діяльність якої збігається з діяльністю роботодавця/сторони, що відряджає; укладеного договору чи контракту; інших документів, які встановлюють або засвідчують бажання встановити цивільно-правові відносини; документів, що засвідчують участь відрядженої особи в переговорах, конференціях або симпозіумах, інших заходах, які проводяться за тематикою, що збігається з господарською діяльністю роботодавця/сторони, що відряджає.

Згідно з пунктом 14 розділу 1 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затверджена наказом Міністерства фінансів України №59 від 13.03.1998 (у редакції наказу №362 від 17.03.2011) підтвердними документами, що засвідчують вартість понесених у зв`язку з відрядженням витрат, є розрахункові документи відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Податкового кодексу України, а також документи, визначені цією Інструкцією. У разі відрядження за кордон підтвердні документи, що засвідчують вартість понесених за кордоном у зв`язку з таким відрядженням витрат, оформлюються згідно із законодавством відповідної держави.

Пунктом 12 розділу 1 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затверджена наказом Міністерства фінансів України №59 від 13.03.1998 (у редакції наказу №362 від 17.03.2011) передбачено, що витрати на відрядження відшкодовуються лише за наявності документів в оригіналі, що засвідчують вартість цих витрат, а саме: транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона, якщо його обов`язковість передбачена правилами перевезення на відповідному виді транспорту, та розрахункових документів про їх придбання за всіма видами транспорту, в тому числі на чартерні рейси; рахунків, отриманих із готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання відрядженого працівника, в тому числі бронювання місць у місцях проживання; страхових полісів тощо. Витрати, понесені у зв`язку з відрядженням, що не підтверджені відповідними документами (крім добових витрат), працівникові не відшкодовуються.

Згідно із статтею 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Виходячи із системного аналізу вищенаведених норм, можна дійти висновку, що законодавством не визначено вичерпного переліку документів, які б могли підтверджувати факт понесення витрат на відрядження. Разом з тим ключовим є питання можливості встановлення з їх змісту факту понесення витрат та вартості таких витрат.

Судом встановлено, що працівником ТОВ «Автотранс-Торг» Мордіком А.А. подано:

1) звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №258 від 13.09.2019 на суму 2156,00 грн /а.с.216, т.1/. До нього додано квитанцію №09/13 від 13.09.2019 на суму 520,00 грн /а.с.217, т.1/ , рахунок №09/13 від 13.09.2019 на суму 520,00 грн /а.с.218, т.1/, квитанцію №09/12 від 11.09.2019 на суму 520,00 грн /а.с.219, т.1/, рахунок №09/12 від 11.09.2019 на суму 520,00 грн /а.с.220, т.1/.

2) звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №249 від 01.09.2019 на суму 5596,00 грн /а.с.221, т.1/. До нього додано квитанцію до прибуткового касового ордеру №2 від 30.08.2019 на суму 4480,00 грн /а.с.222, т.1/.

3) звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №239 від 21.08.2019 на суму 1244,00 грн /а.с.225, т.1/. До нього додано квитанцію б/н від 20.08.2019 на суму 500,00 грн /а.с.226, т.1/.

4) звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №232 від 06.08.2019 на суму 1264,00 грн /а.с.227, т.1/. До нього додано квитанцію б/н від 05.08.2019 на суму 520,00 грн /а.с.228, т.1/, рахунок б/н від 05.08.2019 на суму 520,00 грн /а.с.229, т.1/.

5) звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №158 від 22.05.2019 на суму 1264,00 грн /а.с.230, т.1/. До нього додано квитанцію б/н від 21.05.2019 на суму 520,00 грн /а.с.231, т.1/, рахунок 21/05 від 21.08.2019 на суму 520,00 грн /а.с.232, т.1/.

6) звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №42 від 11.02.2019 на суму 6445,98 грн /а.с.233, т.1/. До нього додано квитанцію №7/1 від 07.02.2019 на суму 1040,00 грн /а.с.234, т.1/, рахунок 7/1 від 07.02.2019 на суму 1040,00 грн /а.с.235, т.1/, квитанцію №6/1 від 06.02.2019 на суму 520,00 грн /а.с.236, т.1/, рахунок №6/1 від 06.02.2019 на суму 520,00 грн /а.с.237, т.1/, рахунок №5/1 від 05.02.2019 на суму 520,00 грн /а.с.238, т.1/, квитанцію №5/1 від 05.02.2019 на суму 520,00 грн /а.с.239, т.1/;

7) звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №74 від 21.11.2018 на суму 2096,00 грн /а.с.242, т.1/. До нього додано квитанцію б/н від 20.11.2018 на суму 490,00 грн /а.с.243, т.1/, рахунок №20-1 від 20.11.2018 на суму 490,00 грн /а.с.244, т.1/, квитанцію №19/1 від 19.11.2018 на суму 490,00 грн /а.с.245, т.1/, рахунок №19/1 від 19.11.2018 на суму 490,00 грн /а.с.246, т.1/;

8) звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №61 від 31.10.2019 на суму 6034,00 грн /а.с.247, т.1/. До нього додано квитанцію б/н від 24.10.2018 на суму 3430,00 грн /а.с.248, т.1/, рахунок №1/10/1 від 24-30.10.2018 на суму 490,00 грн /а.с.249, т.1/;

9) звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №56 від 23.10.2019 на суму 5689,30 грн /а.с.250, т.1/. До нього додано квитанцію б/н від 21.10.2018 на суму 980,00 грн /а.с.251, т.1/, рахунок №21/10/1 від 22.10.2018 на суму 490,00 грн /а.с.252, т.1/;

10) звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №53 від 18.10.2019 на суму 3238,00 грн /а.с.253, т.1/. До нього додано квитанцію б/н від 15.10.2018 на суму 490,00 грн /а.с.254, т.1/, рахунок №15/10/1 від 15.10.2018 на суму 490,00 грн /а.с.255, т.1/, квитанцію від 17.10.2018 б/н на суму 490,00 грн /а.с.256, т.1/, рахунок №17/10/1 від 17.10.2018 на суму 490,00 грн /а.с.257, т.1/.

Також, судом встановлено, що працівником ТОВ «Автотранс-Торг» ОСОБА_7 подано звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №240 від 21.08.2019 на суму 3156,00 грн /а.с.223, т.1/. До нього додано квитанцію б/н від 20.08.2019 на суму 2040,00 грн /а.с.224, т.1/.

Працівником ТОВ «Автотранс-Торг» ОСОБА_8 подано звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №81 від 04.12.2018 на суму 1234,00 грн /а.с.240, т.1/. До нього додано квитанцію №13/3 від 03.12.2018 на суму 490,00 грн /а.с.241, т.1/.

Відтак, працівниками підприємства надано документи на підтвердження витрат на проживання у готелі, які, на думку податкового органу, не є належними первинними документами.

Суд не погоджується з таким висновком контролюючого органу, позаяк чинним законодавством не визначено вичерпного переліку документів, які б могли підтверджувати факт понесення витрат на відрядження, як не визначено і обов`язку платника податків подавати виключно чеки РРО. Необхідним є лише встановлення зі змісту розрахункового документа факту понесення витрат та їх вартості.

Із досліджених копій розрахункових документів можливо встановити суб`єкта господарювання, що надавав житло у користування, його адресу, кількість днів такого проживання, вартість проживання та підписи особи відповідальної за проведення розрахункової операції.

За таких обставин, суд вважає безпідставними висновки відповідача щодо наявності у діяльності позивача порушення податкового законодавства у частині не утримання податку на доходи фізичних осіб у загальній сумі 3247,20 грн, у тому числі за жовтень 2018 в сумі 970,20 грн, листопад 2018 в сумі 264,60 грн, лютий 2019 в сумі 374,40 грн, травень 2019 в сумі 93,60 грн, за серпень 2019 в сумі 550,80 грн, за вересень 2019 в сумі 993,60 грн та не утримання військового збору у загальній сумі 270,60 грн, у тому числі за жовтень 2018 в сумі 80,85 грн, листопад 2018 в сумі 22,05 грн, лютий 2019 в сумі 31,20 грн, травень 2019 в сумі 7,80 грн, за серпень 2019 в сумі 45,90 грн, за вересень 2019 в сумі 82,80 грн.

Враховуючи викладене, відповідач не довів правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 13 лютого 2020 року № та №, що є підставою для їх скасування.

У частині наданні правової оцінки податкового повідомлення-рішення від 13 лютого 2020 року №, суд виходить з наступних міркувань.

Пунктом 121.1 статті 121 Податкового кодексу України (на момент на виникнення спірних правовідносин) передбачено, що незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом тягне за собою застосування штрафних санкцій у розмірі 510,00 грн.

Підпунктом 20.1.2 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.

Пунктом 85.1 статті 85 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

За змістом пунктів 85.4 та 85.6 статті 85 Податкового кодексу України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності). Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки. У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Згідно з пунктом 73.3 статті 73 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити:

1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує;

2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;

3) печатку контролюючого органу.

Пунктом 10 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1245 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), встановлено, що запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу. У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують.

Водночас, письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин, зокрема, у разі якщо за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

У разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п`ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.

Виходячи із системного аналізу вищенаведених норм можна дійти висновку, що обов`язок платника податків надати інформацію та документи, пов`язані із предметом перевірки виникає лише у разі надання належним чином оформленого запиту контролюючого органу, який відповідає вимогам пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України. Разом з тим у разі ненадання, на думку контролюючого органу, усіх необхідних документів, що запитувалися, у податкового органу виникає обов`язок скласти акт відмови, що засвідчує факт такої відмови із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати.

У матеріалах справи наявна копія акту про відмову від підпису посадовими особами ТОВ «Автотранс-Торг» в отриманні запиту про надання пояснень та копій первинних документів, та ненадання пояснень та копій первинних документів від 27.12.2019 №1618/16-31-05-04-14/37061509, зі змісту якої суд вбачає, що у ході перевірки посадовим особам ТОВ «Автотранс-Торг», надано запит №1 від 27.12.2019 про надання пояснень та копій первинних документів по взаємовідносинам у частині придбання робіт, послуг від ФОП ОСОБА_3 за період з 01.01.2017 по 30.09.2019. 27.12.2019 посадовими особами товариства нарочно отримано запит №1 від 27.12.2019 про надання пояснень та копій первинних документів, станом на 17 год 00 хв 27.12.2019 підписи та інші необхідні реквізити для фіксації факту отримання запиту посадовими особами товариства не вчинено. Станом на 17 год 00 хв 27.12.2019 (останній день проведення перевірки) посадовими особами ТОВ «Автотранс-Торг» не було надано пояснення та копії первинних документів, які були зазначені у запитах ГУ ДПС у Полтавській області №1 від 26.12.2019 та №1 від 27.12.2019.

Отже, із копії зазначеного акту можна встановити, що пояснення та копії первинних документів, які були зазначені у запитах ГУ ДПС у Полтавській області №1 від 26.12.2019 та №1 від 27.12.2019 позивачем не надано.

Разом з тим суд констатує той факт, що із копії акту від 27.12.2019 неможливо встановити конкретний перелік документів, що не надано позивачем з посиланням на їх реквізити, що у свою чергу свідчить про те, що такий акт не відповідає вимогам пункту 85.6 статті 85 Податкового кодексу України. Також, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відсутність конкретизованого переліку документів, що не надано на запит контролюючого органу суперечить принципу правової визначеності як складової частини принципу верховенства права, а тому не може свідчити про належну правову підставу для застосування штрафних санкцій за ненадання первинних документів.

Відтак, беручи до уваги той факт, що акт від 27.12.2019, яким зафіксовано відмову у наданні документів, не містить конкретизованого переліку документів, що не надано, суд не бере його до уваги як належну підставу для застосування штрафних санкцій за ненадання первинних документів.

За викладених обставин, податковий орган, приймаючи податкове повідомлення-рішення від 13 лютого 2020 року №, діяв всупереч встановленому законом порядку, а тому його слід визнати протиправним та скасувати.

Враховуючи вищевикладені обставини, проаналізувавши в сукупності всі наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Авторанс-Торг» підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 7651,58 грн /а.с.16, т.1/, а тому, враховуючи приписи частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Полтавській області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1074,95 грн (71663,06 х 1,5%/ 100%).

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 3, 6 - 10, 72 - 77, 90, 241 - 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНС-ТОРГ» (пров.Рибальський,16, кв.42, м. Полтава, 36004, ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська,4, м. Полтава, 36014, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13 лютого 2020 року № у частині визначення грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 65309,00 грн, зокрема податкове зобов`язання у розмірі 52247,20 грн та штрафна санкція у розмірі 13061,80 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13 лютого 2020 року № про визначення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 5394,52 грн, з яких: 3247,20 грн за податковими зобов`язаннями та 1884,15 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та 263,17 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13 лютого 2020 року № про визначення грошового зобов`язання з військового збору на суму 449,54 грн, з яких: 270,60 грн за податковими зобов`язаннями та 157,01 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та 21,93 грн;

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13 лютого 2020 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 510,00 грн.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська,4, м. Полтава, 36014, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранс-Торг» (пров.Рибальський,16, кв.42, м. Полтава, 36004, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1074,95 грн (одна тисяча сімдесят чотири гривні дев`яносто п`ять копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням положень пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя К.І. Клочко