Справа № 140/6531/20
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2020-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 року ЛуцькСправа № 140/6531/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 24.04.2019 № та №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що посадовими особами ГУ ДФС у Волинській області було проведено документальну невиїзну перевірку, за результатами якої складено акт про результати документальної невиїзної перевірки ОСОБА_1 з питань дотримання вимог законодавства України з питань правильності визначення бази оподаткування, повноти нарахування та сплати митних платежів при оформленні товарів за декларацією ІМ40ДЕ № UA205090/2018/054344 від 10.07.2018, яким встановлено заниження позивачем митної вартості товару, який ввозився на територію України. Позивач вказує, що він діяв добросовісно та пред`явив до митного оформлення виключно ті документи, які були йому передані продавцем. Такі документи ніким не скасовані чи визнані судом недійсними. Будь-яких доказів, що свідчать про їх підробку, виправлення чи підміну в акті перевірки не наведено. Водночас податковий орган неправомірно надає перевагу документам та відомостям, які отримані із Литви над документами, які були подані при проведенні митних процедур. Крім того позивач вказує, що сама по собі експортна декларація доводить лише факт оформлення експорту транспортного засобу із Європейського Союзу в Литовській Республіці, оскільки як вбачається з запиту митних органів Литовської Республіки, вони просять підтвердження ввезення на митну території України автомобіля марки «RENAULT», модель «MEGANE SCENIC», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 . А тому експортна декларація жодним чином не виключає можливості переходу прав на автомобіль після такого оформлення до інших осіб, в тому числі до продавця, зазначеного в поданих до митного оформлення документах. Крім того, інформація про вказану експортну декларацію на офіційному сайті Європейської комісії наявна в статусі рух під запитом підтвердження, а тому фактично експорт по даній декларації не підтверджений.

Також позивач зауважує, що документи надані Литовською стороною стосуються виключно автомобіля, проте відправники у таких документах відрізняються, а тому висновки про заниження вартості саме позивачем є передчасними та не можуть слугувати законною підставою для донарахування податкових зобов`язань. Крім того, податковий орган не довів причетності чи безпосередньої участі ОСОБА_1 у створенні чи використанні документів, які були надані Литовською стороною.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача з даним позовом не погоджується та вважає його безпідставним, оскільки перевіркою встановлено порушення вимог Митного кодексу України та Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податкове зобов`язання за митною декларацією ІМ40ДЕ № UA205090/2018/054344 від 10.07.2018, яке підлягає перерахуванню до Держбюджету України на загальну суму 34659,34 грн. Представник відповідача вказує, що в ході проведення аналізу електронних копій митних декларацій встановлено факт оформлення позивачем автомобіля марки «RENAULT», модель «MEGANE SCENIC», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 . Аналогічний номер кузова та характеристики були зазначені в експортній декларації Литовської Республіки від 09.07.2018 18LTKC0100EK0A0829 на експорт в Україну, де ціну даного автомобіля вказано у розмірі 6700,00 євро. Разом з тим, у договорі купівлі-продажу транспортного засобі від 07.07.2018 складеному в Бельгії вказано ціну даного транспортного засобу у розмірі 3000,00 євро. З отриманих відомостей випливає, що при митному оформленні транспортного засобу його вартісні показники в Україні були задекларовані недостовірно. Вартість транспортного засобу значно нижча ніж задекларована в країні відправлення - Литві до країни призначення - Україні. Представник відповідача зазначає, що таким способом, шляхом напрацювання численних договорів та інших документів і подання їх до митного оформлення, позивач намагається занизити базу оподаткування. З наведених підстав просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 клопотання представника відповідача задоволено, витребувано у позивача належним чином завірену копію експортної декларації країни відправлення по транспортному засобу марки RENAULT, модель MEGANE SCENIC, номер кузова НОМЕР_2 .

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, позивачем на митну територію України був ввезений транспортний засіб - «Легковий автомобіль, призначений для перевезення людей, бувший у використанні, марки - RENAULT; модель - MEGANE SCENIC; календарний рік виготовлення - 2013; модельний рік виготовлення - 2013; призначення - пасажирський; кузов НОМЕР_2; тип двигуна-дизельний; об`єм двигуна - 1461см куб.; потужність 81 кВт; тип кузова - легковий універсал; загальна кількість місць, включаючи водія - 5; колір -сірий; категорія TЗ за документами виробниками - М1; колісна формула 4 х 2, що оформлений за митною декларацією ІМ40ДЕ №UA205090/2018/054344 від 10.07.2018 року. Згідно договору купівлі-продажу від 07.07.2018 даний автомобіль був придбаний у «Leaseplan Fleet Management NV» Excelsiorlaan 8 1930 Zaventem (Бельгія) за ціною 3000,00 євро.

У свою чергу, контролюючим органом була проведена документальна невиїзна перевірка ОСОБА_1, за результатами якої складено акт від 29.03.2019 №6549/03-20-13-02/ «Про результати документальної невиїзної перевірки гр. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) дотримання вимог митного законодавства України з питань правильності визначення бази оподаткування, повноти нарахування та сплати митних платежів при оформленні товару за митною декларацією №UA205090/2018/054344 від 10.07.2018 (а.с.8-14).

Документальною невиїзною перевіркою встановлено порушення ОСОБА_1 : пункту 1 статті 49, пункту 2 частини другої статті 52, частини першої статті 257, частини першої статті 295 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VI із змінами та доповненнями (далі - МК України); пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755VІ із змінами та доповненнями (далі - ПК України) у результаті чого занижено податкове зобов`язання за митною декларацією №UA205090/2018/054344 від 10.07.2018, які підлягають перерахуванню до Державного бюджету України на загальну суму 34659,34 грн., в тому числі ввізне мито - 10831,04 грн., податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів - 23828,30 грн.

Зокрема, у акті перевірки зазначено, що Митний орган Литовської Республіки на підставі Угоди між Урядом України і Урядом Литовської Республіки про співробітництво у боротьбі з порушеннями митного законодавства та Меморандуму про порядок надання взаємодопомоги між Державним митним комітетом України та Митним департаментом при Міністерстві фінансів Литовської Республіки від 18.04.1995, що діє на період цієї Угоди, звернувся до Державної фіскальної служби України в частині надання адміністративної допомоги щодо підтвердження фактів ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортного засобу Легковий автомобіль марки RENAULT, модель - MEGANE SCENIC (кузов № НОМЕР_1 ). Під час опрацювання та порівняння документів, отриманих від митних органів Литовської Республіки, та документів, на підставі яких здійснено митне оформлення на Волинській митниці ДФC за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №UА205090/2018/054344 від 10.07.2018, встановлено заниження митної вартості вищевказаного транспортного засобу на загальну суму 108310,43 грн. Митним департаментом Міністерства фінансів Литовської Республіки надані документально підтверджені відомості про фактичну ціну придбання транспортного засобу, що експортований на митну територію України відправником «UAB VIRETA».

У результаті порівняння та співставлення відомостей, задекларованих ОСОБА_1 у митній декларації типу IM 40ДЕ і супровідних документів до неї, та митній декларації, отриманій від уповноважених органів Литовської Республіки, що стосуються експорту транспортного засобу з території іноземної держави встановлено повну ідентичність транспортного засобу.

Перевіркою встановлено, що при митному оформленні товарів їх митна вартість в Україні була задекларована недостовірно. Вартість товарів нижча, ніж задекларована в країні відправлення - республіці Литва. ОСОБА_1 при здійсненні митного оформлення на Волинській митниці заявив недостовірні відомості щодо митної вартості товару.

На підставі акту перевірки від 29.03.2019 №6549/03-20-13-02/ ГУ ДФС у Волинській області 24.04.2019 прийняті податкові повідомлення-рішення: №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності на 13538,80 грн., в тому числі: за податковими зобов`язаннями - 10831,04 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 2707,76 грн. (а.с.7), та №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем ПДВ з ввезених на територію України товарів на 29785,37 грн., в тому числі: за податковими зобов`язаннями - 23828,30 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 5957,07 грн. (а.с.6).

Вважаючи дані податкові повідомлення-рішення протиправними позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, на думку суду, відповідач довів правомірність оскаржуваних в даній справі податкових повідомлень-рішень, з огляду на таке.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 54 цього ж Кодексу передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску.

Згідно із частиною першою статті 345 МК України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Частиною першою статті 351 цього ж Кодексу визначено, що предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Як передбачено пунктом 2 частини другої статті 351 МК України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Відповідно до частини восьмої статті 264 Митного кодексу України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

При цьому, згідно з пунктом 2 частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Проаналізувавши вищезазначені положення митного законодавства, суд приходить до висновку, що декларант, здійснюючи ввіз на митну територію України товарів або транспортних засобів, з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації несе повну відповідальність за достовірність відомостей в ній, в тому числі щодо достовірності митної вартості.

Згідно із статтею 352 МК України посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Частиною шостою статті 345 цього ж Кодексу визначено, що результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів.

Згідно із підпунктом 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Відповідно до пункту 54.4 статті 54 ПК України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Таким чином, підставою для висновку про заниження суб`єктом господарювання податкових зобов`язань під час ввезення товарів на митну територію України може слугувати лише офіційна документально-підтверджена інформація від уповноважених органів іноземних держав щодо, зокрема, вартості ввезених товарів. Крім того, така інформація повинна підтверджувати або не підтверджувати автентичність поданих документів щодо ввезених товарів і стосуватись зовнішньоекономічних операцій, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Як було встановлено судом позивачем на митну територію України був ввезений транспортний засіб - «Легковий автомобіль, призначений для перевезення людей, бувший у використанні, марки - RENAULT; модель - MEGANE SCENIC; кузов № НОМЕР_1 , що оформлений за митною декларацією ІМ40ДЕ №UA205090/2018/054344 від 10.07.2018 року. Згідно договору купівлі-продажу від 07.07.2018 даний автомобіль був придбаний у «Leaseplan Fleet Management NV» Excelsiorlaan 8 1930 Zaventem за ціною 3000,00 євро.

Разом з тим, у ході перевірки (акт перевірки від 29.03.2019 №6549/03-20-13-02/) відповідачем було встановлено, що при митному оформленні позивачем вказаного товару його митна вартість в Україні була задекларована недостовірно, аналіз документів, отриманих від митного органу Литовської Республіки, свідчить про те, що вартість товару є нижчою ніж та, що була задекларована в країні відправлення (Республіки Литва). Так, зокрема, з експортної митної декларації Литовської Республіки №18LTKC0100ЕКОА0829 від 09.07.2018 (а.с.26) та копією рахунку BLB №9957936 від 09.07.2018 вбачається, що транспортний засіб марки RENAULT, модель - MEGANE SCENIC, кузов № НОМЕР_1 , відправлявся з Литовської Республіки в Україну за митною вартістю 6700,00 євро.

Однак, суд зауважує, що самі по собі документи митних органів Литовської Республіки не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами тому, що позивачем при ввезені на митну територію України автомобіля марки RENAULT, модель - MEGANE SCENIC, ідентифікаційний номер (кузова) № НОМЕР_1 , було занижено його митну вартість.

Так, в імпортній митній декларації ІМ40ДЕ №UA205090/2018/054344 від 10.07.2018, декларантом позивача було зазначено, що автомобіль марки RENAULT, модель - MEGANE SCENIC, ідентифікаційний номер (кузова) № НОМЕР_1 , імпортується з Бельгії (графа 15 «країна відправлення»: Бельгія, «Код країни відправлення» ВE). При цьому, до митного оформлення було подано договір купівлі-продажу від 07.07.2018, за умовами якого продавцем транспортного засобу виступає «Leaseplan Fleet Management NV» Excelsiorlaan 8 1930 Zaventem.

У копії документа, наданого митними органами Литовської Республіки, який має назву PAZYMA-SASKAITA Serija BLA Nr.450785 від 09.07.2018, де вказано ціну автомобіля марки RENAULT, модель - MEGANE SCENIC, ідентифікаційний номер (кузова) № НОМЕР_1 , та документі під назвою PINIGU PRIEMIMO KVITAS Serija BLB Nr. 9957936 на рівні 6700 євро, де продавцем вказано компанію UAB «VILRETA», що має місцезнаходження в Литовській Республіці. Таким чином, між відомостями експортної декларації, представленої уповноваженим органом іноземної держави та наданими для митного оформлення транспортного засобу на території України документами, є відмінності в частині його продавця, а також вартості транспортного засобу. Також відповідачем не було здобуто жодних даних стосовно того, що країною відправлення (імпорту) вказаного транспортного засобу є саме Литовська Республіка, а не Бельгія.

Що стосується копії експортної декларації Литовської Республіки MRN №18LTKC0100ЕК0А0829 від 09.07.2018, то суд зазначає наступне.

Перевірку виїзду задекларованого товару з Євросоюзу можна здійснити за допомогою сервісу Єврокомісії на офіційному сайті https://ec.europa.eu/, в розділі «Оподаткування та митний союз» (Тaxation and customs) і підрозділі «Експорт MRN-спостереження (лише міжнародні рухи) (Export MRN Follow-up (international movements only)).

Перевіркою на вказаному сайті MRN декларації №18LTKC0100ЕК0А0829 (https://ec.europa.eu/taxation_customs/dds2/ecs/ecs_home.jsp?Lang=en&MRN=18LTKC0100EK0A0829&Expand=true#top-page) судом встановлено, що вказана декларація по даний час не закрита. Так, є два записи: 09.07.2018 «Released for Export», тобто «Випущено для експорту», і 20.08.2018 «Movement Under Exit Confirmation Request», тобто «Рух під запитом на підтвердження виходу», і обидва стосуються Литовської Республіки. Запис «Еxport declaration closed» відсутній.

Наведене свідчить, що в Литовській Республіці здійснено саме лише декларування автомобіля марки RENAULT, модель - MEGANE SCENIC, ідентифікаційний номер (кузова) № НОМЕР_1 на рівні 6700,00 євро на експорт, але самого експорту, як такого не відбулося. Виїзд такого транспортного засобу з території Литовської республіки не підтверджений.

Більше того, і сам митний орган Литовської Республіки звернувся до Державної фіскальної служби України в частині надання адміністративної допомоги щодо підтвердження фактів ввезення на митну території Україну та митного оформлення транспортного засобу марки RENAULT, модель - MEGANE SCENIC, ідентифікаційний номер (кузова) № НОМЕР_1 .

Таким чином, сама по собі експортна декларація №18LTKC0100ЕК0А0829 від 09.07.2018 свідчить виключно про оформлення експорту даного транспортного засобу із Європейського Союзу в Литовській Республіці, а не про фактичне здійснення такого експорту.

Суд вважає, що самі по собі повідомлення, отримані від митних органів Литовської Республіки про проведення перевірки по факту незакінченої процедури експорту транспортних засобів чи підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення такого транспортного засобу не є беззаперечним доказом вчинення дій, спрямованих на неправомірне зменшення розміру митних платежів. Вказана експортна декларація доводить лише факт оформлення експорту транспортного засобу в Литовській Республіці, оскільки, згідно запитів митних органів Литовської Республіки вони просять підтвердження ввезення на митну територію України вищевказаного автомобіля, так як згідно наявних у них документів таке вивезення не відбулось.

Крім того, при митному оформленні вказаного транспортного засобу рішення про коригування митної вартості митними органами не приймалися, додаткові дослідження поданих декларантом документів податковими та митними органами не проводилися.

У свою чергу, митне оформлення транспортного засобу проведено відповідно до декларації ІМ40ДЕ №UA205090/2018/054344 від 10.07.2018, згідно якої митна вартість автомобіля визначена за 6 (резервним) методом (графа 43 декларації). В порядку статті 55 МК України контролюючий орган коригування митної вартості транспортного засобу, в тому числі із застосуванням основного методу (за ціною договору), не проводив, відповідне рішення в матеріалах справи є відсутнім.

Таким чином, самостійне визначення відповідачем розміру таких платежів на підставі документів, що були отримані від литовських митних органів, не відповідає положенням МК України щодо процедури коригування такої вартості (останніми не передбачено можливості переходу від резервного методу до основного методу), через що висновки акту перевірки не ґрунтуються на вимогах закону.

Суд зазначає, що висновки відповідача фактично здійснені лише на підставі припущення про фіктивність поданих позивачем документів, що стосуються вартості розмитненого транспортного засобу. Однак відповідач не встановив такого факту.

ГУ ДФС у Волинській області, взявши до уваги єдиним і беззаперечним доказом документи литовських митних органів, не перевірило обставини завершення експорту товару; для усунення сумнівів не скерувало запитів відповідним компаніям, які фігурують відправниками товару по литовських документах та документах, поданих до митного оформлення декларантом.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідач не довів належними та допустимими доказами факт порушення ОСОБА_1 вимог митного та податкового законодавства, в частині заниження податкових зобов`язань та сплати митних платежів під час ввезення товарів на митну територію України, з огляду на що прийняті за наслідками перевірки позивача податкові повідомлення-рішення від 24.04.2019 № та № слід визнати протиправними та скасувати, а тому позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що у податкового органу не було достатньо правових підстав для винесення спірних податкових повідомлень-рішень.

Крім того, відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн., сплачений згідно з квитанцією від 06.05.2020 №12 (а.с.5).

Керуючись статтями 243 ч. 3, 245, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 24 квітня 2019 року № та №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, ідентифікаційний код 43143484) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок грн. 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням пункту 3 розділу VI «Прикінцевих положень» КАС України.

Головуючий-суддя О. О. Андрусенко