Справа № 822/1182/15
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1182/15

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстер П.М.

Суддя-доповідач - Іваненко Т.В.

06 липня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Граб Л.С. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року (місце ухвалення рішення - м. Хмельницький, повний текст складено - 06 березня 2020 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

у березні 2015 року позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Городоцької ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ПАТ "Універсал банк" про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22 січні 2015 року № .

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Чемеровецького відділення Городоцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області від 22 січня 2015 року № в частині суми грошового зобов`язання 16538,53 грн в тому числі, за основним платежем в сумі 13231,02 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 3307,51 грн.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 в сумі 117,00 грн.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, позивач вказав, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, а рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, 13 січня 2015 року головним державним ревізором-інспектором відділу доходів і зборів з фізичних осіб Городоцької ОДПІ проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності ОСОБА_1 за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року.

За результатами перевірки складено акт від 13 січня 2015 року № 5/17/, відповідно до висновків якого перевіркою встановлено порушення ОСОБА_1 підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, внаслідок чого платником занижено оподаткований дохід за 2013 рік та не сплачено податок на доходи фізичних осіб в сумі 20656,71 грн.

Відповідно до змісту акту перевірки у період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року ОСОБА_1 отримав дохід, який підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, а саме дохід, отриманий як додаткове благо (сума анульованого боргового зобов`язання згідно кредитних договорів від 21 травня 2008 року № СL44271 та №VE27412) відповідно до підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України в сумі 122853,61 грн.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 22 січня 2015 року № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 25821,00 грн, в тому числі: 20657,00 грн - за основним платежем та 5164 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням від 22 січня 2015 року № , позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що додатковим благом є кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку.

Відповідно до підпункту 162.1.3 пункту 162.1 статті 162 ПК України платником податку є, зокрема, податковий агент.

Згідно пункту 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

За змістом пункту 176.2 статті 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 162.2.17 пункту 16.2 статті 162 ПК України, є вичерпним, до якого згідно з підпунктом "д" включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Отже, додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку.

Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку.

Водночас, у разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід.

Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, та підвищені проценти, нараховані у разі прострочення платежу, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, та підвищених процентів, нарахованих у разі прострочення платежу, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Тож, під додатковим благом розуміється тільки основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором.

Відтак, доходом кредитора може вважатися лише та сума, яка фактично була надана Банком у вигляді кредиту, тобто тіло кредиту, а відсотки за користування кредитом та підвищені відсотки, які нараховані Банком, відповідно до умов договору та анульовані за його рішенням, не можуть вважатися доходом платника податків в розумінні ПК України, який підлягає оподаткуванню в порядку підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України.

Колегією суддів встановлено, що 21 травня 2008 між ВАТ "Універсал банк" (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір № СL44271, відповідно до якого кредитор зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти (надалі - "кредит") у сумі та на умовах, визначених у цьому договорі, додатку 1 та додатку 2, а позичальник зобов`язується погасити кредит, сплатити проценти за користування ним на умовах та в порядку, визначених договором, додатком 1 та додатком 2 (пункт 1.1 Договору).

Згідно з додатком 1 до кредитного договору від 21 травня 2008 року № СL44271, основна сума кредиту - 37000,00 грн, винагорода кредитора за ініціювання кредиту - 1480,00 грн, процентна ставка - 30% річних, підвищена процентна ставка (в разі прострочення платежу) - 90% річних, кількість щомісячних платежів - 60, сума щомісячного платежу - 1196,75 грн, дата сплати щомісячного платежу - останній робочий день, що передує вказаній даті - кожне 10-е число місяця, дата останнього платежу - 10 травня 2013 року.

21 травня 2008 року між ВАТ "Універсал банк" (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір про видачу та використання кредитних карток VISA CLASSIC/ELECTRON/GOLD ВАТ "Універсал банк" № VE27412 . Відповідно до додатку №1 до договору № VE27412, позивачу видано кредитні картки на суму 10000,00 грн.

У зв`язку з несплатою позивачем заборгованості за кредитним договором, ПАТ "Універсал банк" звернувся з позовною заявою до постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, відповідно до рішення якого від 26 липня 2010 року позов ПАТ "Універсал банк" до ОСОБА_1 задоволено повністю; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Універсал банк" заборгованість за кредитним договором від 21 травня 2008 року № СL44271 у розмірі 49467,72 грн, в тому числі 34686,99 грн - залишок по кредиту; 11889,44 грн - заборгованість по процентам, 2891,29 грн - заборгованість по підвищеним процентам.

14 серпня 2009 року між ПАТ "Універсал банк", який є правонаступником ВАТ "Універсал банк" та ОСОБА_1 укладено угоду про припинення зобов`язань за договором від 21 травня 2008 року № СL44271, відповідно до якої позичальник зобов`язаний в період з 14 серпня 2009 року по 09 липня 2011 року включно сплатити кредитору грошову суму в розмірі 21169,68 грн (пункт 2.1 Угоди); не раніше наступного робочого дня з дати фактичного внесення позичальником останнього платежу згідно пункту 2.1 цієї Угоди та списання його кредитором в обумовленому порядку в рахунок виконання позичальником своїх зобов`язань за основним договором, сторони підписують акт про припинення зобов`язань за основним договором (пункт 2.4 Угоди); прощення боргу вважається таким, що відбулося, лише після фактичного виконання позичальником умов цієї додаткової угоди, з моменту підписання вищевказаного акту обома сторонами заборгованість позичальника за основним договором у сумі, зазначеній в такому акті, вважається погашеною шляхом прощення кредитором такої заборгованості позичальнику (на підставі статті 605 ЦК України - "прощення боргу"), та позичальник вважається таким, що виконав в повному обсязі свої зобов`язання за основним договором (п.3 угоди).

29 листопада 2013 року між ПАТ "Універсал банк" та ОСОБА_1 підписано акт про припинення зобов`язань за договором від 21 травня 2008 року № СL44271, відповідно до якого станом на 29 листопада 2013 року загальний розмір заборгованості позичальника перед кредитором за договором від 21 травня 2008 року № СL44271 становить 112211,19 грн. (пункт 1); з моменту підписання цього акту заборгованість позичальника перед кредитором в сумі 112211,19 грн вважається погашеною повністю шляхом прощення кредитором такої заборгованості позичальнику (на підставі статті 605 ЦК України - "прощення боргу"), а позичальник вважається таким, що виконав свої зобов`язання за основним договором в повному обсязі (пункт 2).

29 листопада 2013 року між ПАТ "Універсал банк" та ОСОБА_1 підписано акт про припинення зобов`язань за договором від 21 травня 2008 року № VE27412, відповідно до якого станом на 29 листопада 2013 року загальний розмір заборгованості позичальника перед кредитором за договором від 21 травня 2008 року № VE27412 становить 10642, 42 грн (пункт 1); з моменту підписання цього акту заборгованість позичальника перед кредитором в сумі 10642,42 грн вважається погашеною повністю шляхом прощення кредитором такої заборгованості позичальнику (на підставі статті 605 ЦК України - "прощення боргу"), а позичальник вважається таким, що виконав свої зобов`язання за основним договором в повному обсязі (пункт 2).

30 квітня 2014 року ОСОБА_1 подав податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік (вх.№), в якій зазначено, що сума загального річного оподатковуваного доходу складає 122853,61 грн, сума податку, що підлягає сплаті до бюджету - 20655,71 грн. Зазначена декларація прийнята відповідачем.

12 серпня 2014 року ОСОБА_1 подав уточнюючу декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік (вх.№), відповідно до якої зазначив, що не отримував річного оподатковуваного доходу в сумі 122853,61 грн, оскільки 122853,61 грн - відсотки та підвищені відсотки, що підтверджується наданим ПАТ "Універсал банк" розрахунком, та зменшив суму, яка підлягає перерахуванню до бюджету на 20655,71 грн.

Відповідно до довідки АТ "Універсал банк" від 26 лютого 2020 року № 595 між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК", та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № СL44271 від 21 травня 2008 року в сумі 37 000,00 гривень. Сума прощення згідно акту про припинення зобов`язань від 29 листопада 2013 року за кредитним договором № СL44271 від 21 травня 2008 року становить 112211,19 гривень, з яких: - прострочене тіло кредиту - 34386,32 гривень; - прострочені відсотки - 77824,87 гривень.

Згідно з довідкою АТ "Універсал банк" від 21 лютого 2020 року № 532 вбачається, що між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК", та ОСОБА_1 укладено договір про видачу та використання кредитних карток №VЕ27412 від 21 травня 2008 року з наданим кредитним лімітом у сумі 10000,00 гривень. Сума прощення згідно акту про припинення зобов`язань від 29 листопада 2013 року за договором №VЕ27412 від 21 травня 2008 року становить 10 642,42 гривень, з яких: за основною сумою кредиту 10 642,42 гривень, за загальною сумою процентів, комісій, винагород, інших можливих плат - 0,00 гривень.

Таким чином, загальна сума по тілу кредиту по кредитному договору № СL44271 від 21 травня 2008 року та договору про видачу та використання кредитних карток № VЕ27412 від 21 травня 2008 року складає 45028,74 грн (34386,32 грн + 10642,42 грн = 45028,74 грн).

Відтак, за 2013 рік позивачем отримано дохід у вигляді додаткового блага (сума, яка фактично надана банком у вигляді кредиту) в сумі 45028,74 грн. ) в сумі 45028,74 грн.

Відповідно до пункту 167.1 статті 167 ПК України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування. Якщо база оподаткування перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої станом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується 17 відсотків.

Станом на 01 січня 2013 року розмір мінімальної заробітної плати складає 1147,00 грн. Тобто сума додаткового блага в розмірі 11470,00 грн оподатковується за ставкою 15%, а решта суми 33558,74 грн - за ставкою 17%:

11470,00 грн*15/100 = 1721,00 грн;

33558,74 грн*17/100 = 5704,98 грн.

Сума податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування складає 7425,98 грн (1721,00 грн + 5704,98 грн = 7425,98 грн).

Відповідно до пункту 127.1 статті 127 ПК України не нарахування, неутримання та несплата (неперерахування) податків платником податків, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає перерахуванню. Тобто, 7425,98 грн*25/100 = 1856,49 грн штрафних (фінансових) санкцій.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідачем невірно визначено позивачу грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 25821,00 грн (основний платіж - 20657 грн, штрафні (фінансові) санкції - 5164 грн), тому оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 22 січня 2015 року № підлягає скасуванню в частині суми грошового зобов`язання 16538,53 грн, в тому числі, за основним платежем в сумі 13231,02 грн, та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 3307,51 грн.

Тож, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315, статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Граб Л.С. Сторчак В. Ю.