Справа № 9901/971/18
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 липня 2020 року

Київ

справа №9901/971/18

адміністративне провадження №П/9901/971/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Стрелець Т.Г.,

суддів: Шарапи В.М., Смоковича М.І., Стеценка С.Г., Тацій Л.В.,

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді- Стрелець Т. Г.,

суддів - Шарапи В.М., Тацій Л.В., Смоковича М.І., Стеценка С.Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Приходько Н.І.

позивача - ОСОБА_1

розглянув у підготовчому провадженні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

1. 18 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить:

- визнати протиправними дії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо проведення другого етапу кваліфікаційного оцінювання ОСОБА_1 «Дослідження досьє та проведення співбесіди»;

- визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 7 вересня 2018 року №1488/ко-18 про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді судді господарського суду Миколаївської області;

- зобов`язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів України провести другий етап кваліфікаційного оцінювання ОСОБА_1 «Дослідження досьє та проведення співбесіди» у відповідності до вимог чинного законодавства та з урахуванням правової оцінки суду.

- стягнути з Вищої кваліфікаційної комісії суддів України на користь позивача моральну шкоду в розмірі 100 000 гривень.

1.1. Стягнути з Вищої кваліфікаційної комісії суддів України на користь позивача сплачені судові витрати.

2. Ухвалою Верховного Суду від 21 грудня 2018 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

3. Ухвалою Верховного Суду від 14 травня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог та розгляд адміністративної справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

4. Під час підготовчого провадження у цій справі неодноразово проводилися підготовчі засідання, на яких суд, з метою виконання завдань підготовчого провадження, визначених у статті 173 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вирішував питання, необхідні для розгляду справи по суті.

Зокрема, Суд вирішував питання про витребування у Вищої кваліфікаційної комісії суддів України матеріалів досьє судді Господарського суду Миколаївської області ОСОБА_1

Верховний Суд 16 липня 2019 року розглядав клопотання позивачки про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням у справі №640/5930/19 за позовом Громадської спілки «Асоціація судових репортерів України» до Уповноваженого Верховної Ради з прав людини Денісової Людмили Леонтіївни, треті особи - член Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_4, Вища кваліфікаційна комісія суддів України про визнання протиправним та скасування наказу про прийняття на посаду, зобов`язання вчинити дії, а також клопотання позивачки про зупинення провадження у даній справі до розгляду Конституційним Судом України справи №1-32/2017 за конституційним поданням Пленуму Верховного Суду України за №19 від 03.10.2016 року щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

У судовому засіданні 16 січня 2020 року Судом вирішувалось питання щодо можливості розгляду справи за відсутності представника Вищої кваліфікаційної комісії суддів України. Вислухавши думку позивача з цього приводу, колегія судів Верховного Суду вирішила відкласти розгляд справи у зв`язку з тим, що ВККС як орган не має повноважень з дня набрання чинності Законом України від 16 жовтня 2019 року № 193-ІХ, а новий склад ВККС на дату розгляду цієї справи не сформовано.

5. У підготовчому судовому засідання 06 червня 2020 року Суд поставив на обговорення питання про можливість розгляду справи (у підготовчому засіданні) без участі представника ВККС.

Позивачка не заперечувала проти розгляду вказаної справи без участі представника ВККС.

Заслухавши думку позивача, з урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду в подібній категорії справ, колегія суддів Верховного Суду ухвалила розглядати справу у підготовчому засіданні без участі представника ВККС.

При ухваленні такого рішення Суд виходив з того, що процес формування нового складу ВККС може розтягнутися до невідомого проміжку часу і такий стан може негативно вплинути на здійснення адміністративного судочинства в межах розумного строку.

6. У зв`язку із викладеним, колегія суддів Верховного Суду повідомила позивача, що 26 лютого 2020 року Велика Палата Верховного Суду розглянула справу №9901/637/18 за позовом ОСОБА_2 до ВККС про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, за результатами розгляду якої ухвалила закрити провадження в цій справі.

З огляду на те, що фактичні обставини і правове регулювання спірних правовідносин зазначеної справи є подібними до тих, які лягли в основу у справі №9901/637/18, колегія суддів Верховного Суду поставила на обговорення питання про закриття провадження у справі №9901/971/18 на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України.

ОСОБА_1 заперечила проти закриття провадження у справі та вказала, що заявлені нею позовні вимоги стосуються не тільки правомірності рішення ВККС від 7 вересня 2018 року № 1488/ко-18, а ще зобов`язання відповідача провести другий етап кваліфікаційного оцінювання ОСОБА_1 «Дослідження досьє та проведення співбесіди» у відповідності до вимог чинного законодавства та стягнення моральної шкоди.

Зазначила, що закриття провадження у даній справі не дозволить в повній мірі захистити її порушені права, оскільки призведе до правової невизначеності стосовно подальшої можливості здійснювати нею правосуддя у статусі судді Господарського суду Миколаївської області.

В обґрунтування своїх заперечень позивачка посилалась на практику Верховного Суду, зокрема, на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26 травня 2020 року по справі № П/9901/641/18 у справі за позовом ОСОБА_3 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, яким було вирішено вказаний спір по суті заявлених вимог.

7. Заслухавши думку позивача, колегія суддів Верховного Суду дійшла наступних висновків.

8. На стадії підготовчого провадження Суд з`ясував, що підставою для звернення до суду з даним позовом стало те, що оскаржуване Рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 7 вересня 2018 року №1488/ко-18 (далі - Рішення ВККС №1488/ко-18), на думку позивачки, є незаконним, невмотивованим та ухваленим з порушенням законодавства України, актів ВККС, принципів верховенства права, правової визначеності, незалежності судової влади та порушує її право на працю та на захист від незаконного звільнення.

В оскаржуваному рішенні ВККС №1488/ко-18, замість вказівки на мотиви його ухвалення, перераховані засоби встановлення відповідності судді займаній посаді. Також, в порушення норм Конституції України у даному рішенні не вказано, за яким конкретно критерієм Позивач не відповідає займаній посаді.

У резолютивній частині рішення ВККС №1488/ко-18, всупереч чинному законодавству поряд із визнанням позивача такою, що не відповідає займаній посаді, одночасно зазначено про внесення Вищій раді правосуддя подання з рекомендацією щодо звільнення Позивача з посади.

Позивач також зазначила, що її суддівське досьє не оформлене у відповідності до встановлених законодавством вимог. Зокрема, у ньому вказана неповна інформація щодо ефективності здійснення позивачем правосуддя. Крім того, частина інформації, вказаної в досьє, не супроводжується відповідними документами. Таким чином, ВККС досліджувало неналежним чином оформлене суддівське досьє що безпосередньо вплинуло на законність та об`єктивність результатів кваліфікаційного оцінювання.

ВККС провела співбесіду з позивачкою із порушенням законодавства, адже комісія не встановила достовірної інформації, необхідної для оцінювання показника «ефективність здійснення правосуддя», вийшла за межі своїх повноважень шляхом задавання необґрунтованих запитань, що значною мірою вплинуло на виставлення балів за результатами кваліфікаційного оцінювання.

Крім того, позивачка вказала, що відмінність у ставленні Комісії до процедури кваліфікаційного оцінювання суддів в межах конкурсу до Верховного Суду та кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів є дискримінацією та порушенням статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 1 Протоколу №2 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

9. Відповідач - Вища кваліфікаційна комісія суддів України, надала письмові заперечення проти позову, зазначивши, що оскаржуване рішення ВККС прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією України та законами України, з дотриманням процедури та передбачених частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріїв для його прийняття.

Дане рішення містить визначені законом, положеннями та умовами підстави для його прийняття, а також мотиви, з яких ВККС дійшла до висновку про невідповідність позивача займаній посаді.

10. На стадії підготовчого провадження колегія суддів заслухала пояснення позивачки та дослідила письмові заперечення представника відповідача, отримала від учасників справи заяви по суті спору, відтак визначила: предмет спору та характер спірних правовідносин, зміст позовних вимог та підстави позову, склад учасників справи; суть заперечень проти позовних вимог. На підставі наявних у справі доказів колегія суддів встановила наступне.

ОСОБА_1 Указом Президента України "Про призначення суддів" №461/2012 від 31 липня 2012 року була призначена на посаду судді Богунського районного суду м. Житомира, Указом Президента України "Про переведення суддів" №21/2016 від 23 січня 2016 року переведена на посаду судді Господарського суду Миколаївської області.

На підставі наказу голови Господарського суду Миколаївської області від 08.02.2016 року суддя ОСОБА_1 зарахована до штату Господарського суду Миколаївської області.

Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 1 лютого 2018 року №8/зп-18 призначено кваліфікаційне оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, зокрема, судді Господарського суду Миколаївської області ОСОБА_1

2 березня 2018 року ВККС рішенням № 33/зп-18 призначила проведення іспиту під час кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді, призначеного рішенням Комісії від 1 лютого 2018 року № 8/зп-18, та встановила мінімально допустимий бал іспиту - 50 відсотків від максимально можливого бала у разі набрання суддею: 50 і більше відсотків від максимально можливого бала за складання анонімного письмового тестування; 50 і більше відсотків від максимально можливого бала за виконання практичного завдання.

На першому етапі кваліфікаційного оцінювання ОСОБА_1 склала анонімне письмове тестування, за результатами якого набрала 86,625 бала. За результатами виконаного практичного завдання ОСОБА_1 набрала 89,5 бала. Загальний результат складеного суддею ОСОБА_1 іспиту становить 176,125 бала.

Рішенням ВККС від 18 липня 2018 року № 174/зп-18 затверджено результати першого етапу кваліфікаційного оцінювання суддів на відповідність займаній посаді «Іспит», складеного 23 квітня 2018 року, зокрема судді господарського суду Миколаївської області ОСОБА_1 , та допущено її до другого етапу кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді «Дослідження досьє та проведення співбесіди».

ОСОБА_1 пройшла тестування особистих морально-психологічних якостей та загальних здібностей, за результатами якого складено висновок та визначено рівні показників критеріїв особистої, соціальної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Заслухавши доповідача, дослідивши суддівське досьє, надані суддею ОСОБА_1. пояснення та результати співбесіди, під час якої вивчено питання про відповідність ОСОБА_1 критеріям кваліфікаційного оцінювання, у рішенні від 7 вересня 2018 року ВККС дійшла таких висновків:

за критерієм компетентності (професійної, особистої та соціальної) суддя набрала 404,125 бала;

за критерієм професійної етики - 100 балів;

за критерієм доброчесності - 71 бал.

За результатами кваліфікаційного оцінювання позивача Рішенням ВККС від 7 вересня 2018 року № 1488/ко-18 визначено, що суддя Господарського суду Миколаївської області Корицька В.О. за результатами кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді набрала 575,125 балів, що становить менше 67 відсотків від суми максимально можливих балів за результатами кваліфікаційного оцінювання всіх критеріїв;

визнано суддю Господарського суду Миколаївської області ОСОБА_1 такою, що не відповідає займаній посаді;

внесено до Вищої ради правосуддя подання з рекомендацією про звільнення з посади судді Господарського суду Миколаївської області ОСОБА_1

11. Вказане рішення позивачка вважає необґрунтованим та таким, що ухвалене із порушенням чинного законодавства, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

В свою чергу, позовні вимоги про визнання дій відповідача протиправними в частині проведення другого етапу кваліфікаційного оцінювання позивачки та зобов`язання його повторно провести другий етап кваліфікаційного оцінювання ОСОБА_1 «Дослідження досьє та проведення співбесіди» у відповідності до вимог чинного законодавства, а також відшкодування моральної шкоди, є похідними від первинної позовної вимоги про скасування рішення ВККС від 7 вересня 2018 року № 1488/ко-18 та нерозривно пов`язані з нею за своїм змістом та суттю.

Аналіз змісту позовної заяви дає підстави для висновку, що вимоги про визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання вчинити дії за своїм функціональним спрямуванням направлені на підтвердження протиправності оскаржуваного рішення ВККС №1488/ко-18 як правового акта, яким завершується кваліфікаційне оцінювання судді.

У контексті обставин цієї справи колегія суддів вважає, що дії ВККС в тому їх обсязі, які оспорює позивач, неможливо виокремити від власне Рішення Комісії, прийнятого за наслідками кваліфікаційного оцінювання позивачки, з огляду на їх нерозривний причинно-наслідковий зв`язок.

Відтак, відсутні підстави для розгляду позовних вимог про визнання протиправними дій ВККС під час проведення кваліфікаційного оцінювання ОСОБА_1 та зобов`язання вчинити дії окремо від рішення ВККС №1488/ко-18, в якому зафіксовані результати кваліфікаційного оцінювання позивачки.

12. Суд встановив, що оскаржуване Рішення від 7 вересня 2018 року № 1488/ко-18 відповідачем прийнято за результатами другого етапу кваліфікаційного оцінювання - «Дослідження досьє і проведення співбесіди».

Рішення, окрім посилання на визначені законом підстави проведення кваліфікаційного оцінювання та підстави його прийняття, містить відомості про суму балів, які набрала позивачка за кожним із критеріїв кваліфікаційного оцінювання.

Оскільки сумарна кількість балів становила менше 67 відсотків за усіма показниками кваліфікаційного оцінювання (575,125 балів), ВККС дійшла висновку про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді судді.

Водночас, в оскаржуваному рішенні від 7 вересня 2018 року № 1488/ко-18 відповідач рекомендував Вищій раді правосуддя розглянути питання про звільнення ОСОБА_1 з посади судді господарського суду Миколаївської області на підставі підпункту 4 пункту 161 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.

13. З цього приводу колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 4 пункту 161 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності вказаним Законом, має бути оцінена в порядку, визначеному законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади. Порядок та вичерпні підстави оскарження рішення про звільнення судді за результатами оцінювання встановлюються законом.

Пунктом 20 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) встановлено, що відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», оцінюється колегіями ВККС в порядку, визначеному цим Законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади за рішенням ВРП на підставі подання відповідної колегії ВККС.

14. Згідно зі статтею 83 Закону № 1402-VIII кваліфікаційне оцінювання проводиться ВККС з метою визначення здатності судді <…> здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями. Критеріями кваліфікаційного оцінювання є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); 2) професійна етика; 3) доброчесність. Кваліфікаційне оцінювання за критерієм професійної компетентності проводиться з урахуванням принципів інстанційності та спеціалізації. Підставами для призначення кваліфікаційного оцінювання є: <…> рішення ВККС про призначення кваліфікаційного оцінювання судді у випадках, визначених законом. Порядок та методологія кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення затверджуються ВККС.

На виконання вимог Закону № 1402-VІІІ Комісія рішенням від 03 листопада 2016 року затвердила Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення № 143/зп-16 (далі - Положення № 143/зп-16), а рішенням від 04 листопада 2016 року № 144/зп-16 - Порядок проведення іспиту та методику встановлення його результатів у процедурі кваліфікаційного оцінювання (далі - Порядок № 144/зп-16).

15. Згідно з пунктом 34 розділу ІІІ Положення № 143/зп-16 рішення Комісії, ухвалене за результатами кваліфікаційного оцінювання, складається зі вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин. Зокрема, у мотивувальній частині рішення зазначаються отримані суддею (кандидатом на посаду судді) бали з оцінювання відповідних критеріїв, відомості про загальну кількість балів за результатами кваліфікаційного оцінювання, посилання на визначені Законом № 1402-VІІІ підстави його ухвалення або мотиви, з яких Комісія дійшла таких висновків. За наявності висновку Громадської ради доброчесності про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності у мотивувальній частині також зазначаються мотиви його прийняття або відхилення. Резолютивна частина має містити висновок про те, чи підтвердив суддя (кандидат на посаду судді) здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді або чи відповідає суддя займаній посаді, а також кількість балів, набраних суддею за результатами успішного проходження процедури кваліфікаційного оцінювання.

Пунктами 10 та 11 розділу V Положення № 143/зп-16 встановлено, що за результатами кваліфікаційного оцінювання судді для підтвердження відповідності займаній посаді Комісія ухвалює одне з таких рішень: про відповідність займаній посаді судді; про невідповідність займаній посаді судді.

Рішення про підтвердження відповідності судді займаній посаді ухвалюється у разі отримання суддею мінімально допустимого і більшого бала за результатами іспиту, а також більше 67 відсотків від суми максимального можливих балів за результатами кваліфікаційного оцінювання всіх критеріїв за умови отримання за кожен із критеріїв бала, більшого за 0.

16. Частинами другою, четвертою статті 84 Закону № 1402-VІІІ передбачено, що за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання ВККС ухвалює одне з рішень, визначених цим Законом. Кваліфікаційне оцінювання проводиться прозоро та публічно, у присутності судді <…>, який оцінюється, та будь-яких заінтересованих осіб. У розгляді питання про кваліфікаційне оцінювання судді можуть бути присутніми представники органу суддівського самоврядування.

У частинах першій, другій статті 85 Закону № 1402-VІІІ зазначено, що кваліфікаційне оцінювання включає такі етапи: 1) складення іспиту; 2) дослідження досьє та проведення співбесіди. Рішення про черговість етапів проведення кваліфікаційного оцінювання ухвалює ВККС. Іспит є основним засобом встановлення відповідності судді <…> критерію професійної компетентності та проводиться шляхом складення анонімного письмового тестування та виконання практичного завдання з метою виявлення рівня знань, практичних навичок та умінь у застосуванні закону, здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді та з відповідною спеціалізацією. Порядок проведення іспиту та методика встановлення його результатів затверджуються ВККС. Тестові та практичні завдання іспиту складаються з урахуванням принципів інстанційності та спеціалізації. ВККС <…> зобов`язана забезпечити прозорість іспиту. На кожному етапі та під час оцінювання результатів можуть бути присутніми будь-які заінтересовані особи.

Відповідно до частин першої, другої статті 88 Закону № 1402-VІІІ Вища кваліфікаційна комісія суддів України ухвалює мотивоване рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді.

Суддя (кандидат на посаду судді), який не згодний із рішенням ВККС щодо його кваліфікаційного оцінювання, може оскаржити це рішення в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

17. Відповідно до частини третьої статті 88 Закону № 1402-VIII рішення Комісії, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:

1) склад членів Комісії, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити;

2) рішення не підписано будь-ким зі складу членів Комісії, який провів кваліфікаційне оцінювання;

3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання - якщо було ухвалено рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання;

4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.

Згідно з частинами сьомою, восьмою статті 101 Закону № 1402-VIII рішення ВККС можуть бути оскаржені до суду з підстав, установлених цим Законом, а рішення Комісії щодо надання рекомендацій можуть бути оскаржені тільки разом із рішенням, ухваленим за відповідною рекомендацією.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що чинним законодавством прямо передбачено право на оскарження рішення ВККС в судовому порядку.

При цьому, законодавець виділяє в окрему категорію так звані рішення ВККС щодо надання рекомендацій (в тому числі, щодо звільнення судді із займаної посади), які можуть бути оскаржені у судовому порядку лише за умови їх оскарження разом із кінцевим рішенням уповноваженого органу, ухваленим за результатами розгляду вказаної рекомендації.

Колегія суддів наголошує, що таке нормативне закріплення права на судове оскарження рішень ВККС не обмежує особу у реалізації наданого їй права на звернення до суду, якщо вона вважає, що таким рішенням порушено її права та інтереси, а лише визначає з настанням якої події рішення ВККС щодо надання рекомендації можуть оскаржуватися в судовому порядку.

Оскільки рішення ВККС, прийняте за результатами кваліфікаційного оцінювання, є підставою для відповідної рекомендації про звільнення, а тому обставини його прийняття повинні перевірятися судом лише після та разом із ухваленим рішенням Вищої ради правосуддя за результатами розгляду такої рекомендації.

Вказана правова позиція відповідає практиці Великої Палати Верховного Суду у вказаній категорії справ (постанова від 26 лютого 2020 року у справі № 9901/637/18).

18. Зі змісту оскаржуваного рішення ВККС від 7 вересня 2018 року № 1488/ко-18 вбачається, що відповідач, поміж іншого, вирішив внести до Вищої ради правосуддя подання з рекомендацією про звільнення ОСОБА_1 з посади судді господарського суду Миколаївської області у зв`язку зі встановленою невідповідністю займаній посаді.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що зазначене вище рішення ВККС від 7 вересня 2018 року № 1488/ко-18, яким рекомендовано вирішити питання про звільнення позивачки із посади судді, не може бути самостійним предметом розгляду адміністративного суду та має переглядатися разом із рішенням Вищої ради правосуддя, ухваленим за результатами перевірки вказаної рекомендації.

19. За змістом статей 1, 3 Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII) прийняття рішення про звільнення судді з посади належить до компетенції ВРП після розгляду на її засіданні подання ВККС про звільнення судді.

За результатами такого розгляду ВРП приймає вмотивоване рішення, яке остаточно вирішує питання щодо кар`єри судді, є обов`язковим для виконання та породжує відповідні правові наслідки.

Відтак, таке рішення може бути оскаржене в судовому порядку.

При цьому рішення ВККС про визнання судді таким, що не відповідає займаній посаді, саме по собі не має наслідком звільнення судді, а є лише підставою для такого звільнення. Під час розгляду подання ВККС про звільнення судді Вища рада правосуддя може прийняти рішення про відмову у задоволенні подання ВККС про звільнення судді з посади.

20. В ухвалі Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №9901/604/18 Суд висловив правову позицію, відповідно до якої звільнення судді з посади є конституційною функцією ВРП. У межах «кваліфікаційного» провадження ВРП має право перевірити вмотивованість та обґрунтованість рішення ВККС. У разі виявлення недоліків, що мають суттєве значення, зокрема вплинули на об`єктивність оцінювання, ВРП має не лише право, але й обов`язок запобігти порушенню прав судді. У такий спосіб ВРП забезпечує конституційні гарантії незалежності судді, складовою якої є неможливість дострокового звільнення судді з підстав, прямо не передбачених Конституцією України.

ВРП може ухвалити рішення про відмову у задоволенні подання про звільнення судді з посади. У цьому випадку суддя продовжує перебувати на посаді, а рішення ВККС про непідтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді втрачає юридичне значення.

Отже, зважаючи на наведене правове регулювання, а також статус та повноваження ВРП та ВККС у процедурі кваліфікаційного оцінювання судді, Суд вважає, що передбачене частиною першою статті 88 Закону № 1402-VIII оскарження рішення ВККС щодо кваліфікаційного оцінювання судді можливе лише після того, як таке рішення було предметом розгляду у ВРП. У протилежному випадку дублюються функції щодо його перегляду Верховним Судом та ВРП, що є неприпустимим.

Враховуючи концепцію належного врядування, зміст якої, зокрема, розкритий у практиці Європейського суду з прав людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовні ший спосіб. При цьому на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

З урахуванням послідовності (стадійності) прийняття остаточного рішення про звільнення судді, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання і, як наслідок, не відповідає займаній посаді, судовий контроль має здійснюватися щодо остаточного рішення, яке уповноважена приймати ВРП.

21. У ході підготовчого провадження Верховним Судом встановлено, що рішенням Вищої ради правосуддя від 15 жовтня 2019 року №2747/0/15-19 відмовлено у задоволенні подання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді господарського суду Миколаївської області на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України через невмотивованість рішення ВККС від 7 вересня 2018 року № 1488/ко-18.

У судовому засіданні 06 червня 2020 року ОСОБА_1 підтвердила, що вона станом на момент розгляду питання про закриття провадження у цій справі продовжує виконувати свої посадові обов`язки у статусі судді господарського суду Миколаївської області.

Таким чином, доводи позивачки, що наявність нескасованого рішення ВККС, прийнятого за результатами її кваліфікаційного оцінювання, породжує стан правової невизначеності стосовно подальшої можливості здійснення ОСОБА_1 повноважень судді господарського суду Миколаївської області, є необґрунтованими та такими, що спростовуються встановленими по справі обставинами.

Стосовно посилань позивача на практику Касаційного адміністративного Суду у складі Верховного Суду, зокрема, рішення 26 травня 2020 року у справі №9901/641/18, колегія суддів зазначає, що обставини, які лягли в основу вказаної справи, суттєво відрізняються від тих, що є предметом оскарження у справі №9901/971/18.

Зокрема, у справі №9901/641/18 у позивача - ОСОБА_3 закінчилися повноваження як у судді, призначеного у межах п`ятирічного строку, а тому наявність чинного і не скасованого рішення ВККС щодо визнання його таким, що не відповідає займаній посаді, має негативний влив на подальший розвиток його суддівської кар`єри.

У справі №9901/971/18, що розглядається, ОСОБА_1 має статус судді, призначеної безстроково, а, відтак, наявність рішення ВККС за результатами її кваліфікаційного оцінювання при наявності рішення Вищої ради правосуддя про відмову у задоволенні подання про її звільнення, не впливає на правовий статус позивача як судді господарського суду Миколаївської області та не позбавляє її можливості реалізувати своє конституційне право на працю.

22. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 183 КАС за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно пункту 1 частини першої статті 238 КАС суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Ужите в цій нормі формулювання «не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства» треба розуміти і трактувати так, що не підлягають розгляду за цими правилами не тільки справи, спори в яких виникають поза сферою адміністративних публічно-правових відносин, але й ті, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, однак щодо них на рівні імперативного законодавчого положення встановлено вимогу, яка обмежує таке звернення і відтерміновує судовий захист порушеного права до події, з настанням якої виникають відповідні для цього підстави. Для оскарження рішення ВККС щодо надання рекомендації такою подією чи фактором є рішення, ухвалене за відповідною рекомендацією.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що оскаржуване Рішення ВККС з висновком рекомендувати ВРП розглянути питання про звільнення ОСОБА_1 з посади судді господарського суду Миколаївської області на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України не може бути самостійним предметом судового розгляду.

В свою чергу, як було зазначено раніше, позовні вимоги про визнання протиправними дій ВККС при проведенні другого етапу кваліфікаційного оцінювання, зобов`язання Вищу кваліфікаційну комісію суддів України провести другий етап кваліфікаційного оцінювання ОСОБА_1 «Дослідження досьє та проведення співбесіди» у відповідності до вимог чинного законодавства та відшкодування моральної шкоди є похідними від основної позовної вимоги - про скасування рішення ВККС від 7 вересня 2018 року №1488/ко-18.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги у даній справі не можуть бути предметом розгляду адміністративного суду, а тому наявні підстави для закриття провадження у справі.

23. Частиною першою статті 239 КАС передбачено, що якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

24. Оскільки розгляд таких спорів перебуває поза межами не лише адміністративної юрисдикції адміністративних судів та не належить до юрисдикції жодного іншого суду, підстав для роз`яснення позивачеві, до суду якої юрисдикції належить його вирішення, немає.

25. Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 238, статтями 243, 248, 266, 294 Кодексу адміністративного судочинства України Суд, -

ухвалив:

1. Провадження у справі № П/9901/971/18 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди - закрити.

2. Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її прийняття та набирає законної сили після її перегляду в апеляційному порядку або після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Повний текст ухвали виготовлено 07 липня 2020 року.

Головуючий суддя Стрелець Т. Г.

Судді Шарапа В.М.

Тацій Л.В.

Смокович М.І.

Стеценко С.Г.