Справа № 414/526/20
Суддя: Тесленко І. О.
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Кремінна

06 липня 2020 року Справа № 414/526/20 Провадження № 2-а/414/19/2020

Кремінський районний суд Луганської області у складі:

головуючої судді Тесленко І.О.,

за участі секретаря судового засідання Горбаньової Ю.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Шмуйлової І.М.,

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП в особі лейтенанта поліції 2 батальйону 6 роти Лебідя Андрія Сергійовича (61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315-А) про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Позовні вимоги мотивував тим, що постановою лейтенанта поліції 2 батальйону 6 роти Лебідя А.С. УПП в Харківській області ДПП від 01.03.2020 року на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у розмірі 255,00 гри. на підставі постанови Серія ЕАК №2181033 у зв?язку з порушенням п. 12.4. ПДР України - швидкісний режим в межах населеного пункту - зі швидкістю 87 км/год. при дозволених 50 км/год. Швидкість вимірювалась приладом TRUCAM 000748. Позивач вказував, що постанова не відповідає вимогам закону, він рухався в щільному потоці автомобілів та працівник поліції за допомогою цього приладу не міг встановити швидкість саме його транспортного засобу, відповідачем не забезпечено його право на користування правничою допомогою. Також відповідачем не складено протокол про адмінстратвине правопорушення згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, не роз`яснено прав, що передбачені Конституцією України, зазначено не вірно назву приладу, яким вимірювалася швидкість транспортного засобу, відповідачем не були досліджені докази на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення. На ділянці дороги, де відбулося вимірювання швидкості позивача, відсутні попереджувальні знаки про фото та відео-фіксацію порушень Правил дорожнього руху. З огляду на зазначене позивач просить визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України.

Відповідачем Управлінням патрульної поліції в Харківській області ДПП в особі лейтенанта поліції 2 батальйону 6 роти Лебідя А.С. було надано відзив на позов, згідно якого відповідач позов не визнав, вказав, що його колегою інспектором ОСОБА_2 було виявлено порушення швидкісного режиму ОСОБА_1 в межах населеного пункту м. Харіків за допомогою приладу TRUCAM LTI 20/20, серійний номер ТС000748. Зазначений вимірювальний прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє обмеження швидкості, дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. При перевищення швидкісного режиму прилад автоматично здійснює фотографування. Прилад TRUCAM LTI 20/20 має влаштований GPS навігатор, при здійсненні заміру швидкості позивача він знаходився на час вимірювання в координатах 49°55'57.55"N - широта. 36°26'17.39"Е довгота, а тому відповідач вважає, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 знаходився в межах населеного пункту м. Харків. Зазначений вимірювальний прилад укомплектований свідоцтвом про повірку та має допустиму похибу в діапазоні швидкості до 200 км - +/- 2 км. Доказом вчинення адміністратвиного правопорушення є файл -іВ000_0301_104219.jmf. В постанові про адміністративне правопорушення зазначено, що порушення зафіксоване на прилад TruCam, серійний номер 000748 та зазначено бодікамеру ХА02432, на якій зафіксовано розгляд справи. Відповідач зазначив, що клопотання позивачем були заявлені вже після розгляду справи про адміністративне правопорушення, при цьому поліцейський на основі оцінки таких клопотань може як задовольнити їх, так і відмовити у їх задоволенні. З огляду на зазначене відповідач просить відмовити у задоволенні позову. До відзиву були надані роздруківки з даних вимірювального приладу, а також диск з відеозаписом.

Позивач скористався своїм правом на відповідь на відзив та зазначив, що прилад TRUCAM LTI 20/20 не має сертифікації та не міг бути застосований як доказова база при розгляді справи про адміністратвимне правопорушення. Відповідачем не було надано змоги ознайомитися позивачу з матеріалами справи та йому не було надано копії відеозапису. Більш того, інспектор не забезпечив позивачу можливості для реалізації права на отримання правової допомоги.

У своїх пояснення з приводу відповіді на відзив відповідач зазначив, що прилад TRUCAM LTI 20/20 є сертифікованим, пройшов повірку та законодавством передбачено його використання.

Ухвалою судді Кремінського районного суду Луганської області від 10 березня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та призначено справу до судового розгляду. Додатково було витребувано в Управління патрульної поліції в Харківській області матеріали, що стали підставою винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по спраі про адміністративне правопорушення та такі були надані суду відповідачем.

31 березня 2020 року ухвалою зазначеного суду було продовжено процесуальний строк розгляду адміністративної справи.

02 червня 2020 року Кремінським районним судом Луганської області було поновлено судовий розгляд та 03 червня 2020 року було поновлено позивачу процесуальний строк та витребувано у відповідача офіційну інформацію, яка має доказове значення у зазначеній адміністративній справі. Зазначена інформація не була надана з причини її відсутності.

17 червня 2020 року ухвалою Кремінського районного суду Луганської області було поновлено процесуальний строк позивачу та витребувано інформацію у Державного агенства автомобільних доріг України та Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради, частина якої була надана суду першим адресатом. Позивач в судовому засіданні повністю підтримав свої вимоги, додав, що в момент фіксування швидкості приладом перебував за межами міста Харків, а тому швидкісний режим ним не порушено.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності з огляду на відзив та пояснення, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, заслухавши вступне слово позивача, а також представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2181033 від 01.03.2020 року, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем RENAULT TRAFIC, номерний знак НОМЕР_1 , 01 березня 2020 року о 10-45 годині, в районі буд. 308 просп. Московського м. Харків, здійснив рух зі швидкістю 87 км/год, перевищивши допустиму швидкість на 37 км. Копія зазначеної постанови ОСОБА_1 отримана (а.с. 6).

Згідно до роздруківки фалу _іВ00_0301_104219.jmf, 01 березня 2020 року о 10:42:19 годині на прилад TRUCAM ТС000748 Ситаком (особистий номер НОМЕР_2 ) зафіксована швидкість автомобілю з номерним знаком НОМЕР_3 /год по просп. Московському (49°55'57.55"N - широта. 36°26'17.39"Е - довгота) (а.с. 53,54).

З проглянутого диску, на якому містяться віозаписи, вбачається, що позивач ОСОБА_1 керував автомобілем RENAULT TRAFIC, номерний знак НОМЕР_1 , 01 березня 2020 року та був зупинений працівниками поліції у зв?язку з порушенням правил дорожнього руху. Позивачеві були роз?яснені його права та причина зупинки, надано для ознайомлення докази на підтвердження його порушення. З огляду на незначні неточності при проведенні розгляду справи про адміністративне правопорушення, на які було звернуто увагу позивачем, суд не вбачає на відео суттєвих порушень прав ОСОБА_1 або процедури, що б могло привести до винесення незаконної постанови (а.с. 55).

Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/17312, яке чинне до 18 листопада 2020 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №ТС000748 Laser Technology Inc відповідає технічній документації на нього (а.с. 57).

Відповідно до листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 22.02.2019 року № 3423-07/8165-03, прилад TruCAM дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів повірки (а.с. 90-92).

З огляду на зазначене не виникає сумнівів у законності застосування відповідачем вимірювального приладу при виявленні правопорушення.

У Рішенні Конституційним судом України 26.05.2015р. по справі №5-рп/2015 (п. 2.3) зазначено, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу (у редакції Закону №767-VII від 23.02.2014) визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

Таким чином, Конституційний суд України зазначив, що перелік адміністративних правопорушень, які підлягають розгляду у скороченому провадженні (тобто фіксація адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення) є вичерпним і може бути змінений лише законом, зокрема, такий перелік порушень передбачений ч. 1 та ч. 2 ст. 258 Кодексу.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.15р. № 596-VIII, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративне правопорушення застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, навіть якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа не складає протокол про адміністративне правопорушення про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Таким чином, згідно з положеннями ч.ч. 2, 3, 4, 5 вказаної статті Законом встановлені випадки здійснення скороченого провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення, в тому числі, справи за ч. 3 ст. 122 КУпАП відносно позивача.

У зв`язку з цим, відповідач мав право розглянути справу у скороченому провадженні та на місці вчинення правопорушення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення, тому ці обставини не є підставами для скасування постанови.

Крім того, щодо посилання позивача на порушення, на переконання позивача, процесуального порядку винесення постанови, в тому числі права на правову допомогу і захист, в результаті чого (та як наслідок) постанова інспектора поліції, яка фактично винесена з порушенням адміністративного законодавства не може бути визнана законною, варто зазначити, що судом було досліджено матеріали фіксації та Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та не встановлено порушення порядку винесення оскаржуваної постанови.

За приписами закону про адміністративні правопорушення розгляд справи і накладення штрафу інспекторами поліції фактично відбувається в спрощеному порядку, підстави для відкладення таких контролюючих функцій не передбачено.

Отже, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері дорожнього руху, має змогу спростувати виявлене правопорушення на місці його вчинення, в іншому випадку правомірність дій водія доводиться у судовому порядку шляхом подання позову про скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень, з можливістю скористатись правовою допомогою.

Посилання позивача на те, що надана йому копія постанови складена із порушенням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, також не знайшли свого підтвердження.

Пунктом 5 розділу IV Інструкції № 1395 "Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі; нормативно-правовий акт № 1395 від 07.11.2015" передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Відповідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 11 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з п.п. 1-2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктами 9-10 розділу ІІІ зазначеної інструкції встановлено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.

Згідно листа Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Харківській області №6709/41/147/02-2020 від 16.06.2020 року, прилад TruCAM LTI 20/20 №ТС000748 під час здійснення заміру знаходився в географічних координатах 49°55'57.55"N - широта. 36°26'17.39"Е довгота (а.с. 134-137).

Департаментом Агенства автомобільних доріг України надано лист № 3729/1/10-12-133/11 від 24.06.2020 року, згідно якого відстань між дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту» м. Харків та зазначеними в ухвалі (наданими Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Харківській області) координатами розміщення приладу вимірювання швидкості TruCAM LTI 20/20 №ТС000748 складає 186 м (а.с. 148).

З огляду на роздруківку показань приладу та отриманих даних під час дослідження відеозаписів, наданих відповідачем, вбачається, що транспортний засіб позивача у момент фіксації швидкості приладом, перебував на відстані 334 м, отже транспортний засіб позивача був поза межами населеного пункту м. Харків (а.с. 53-55).

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року №580-VIII, поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, згідно Конституції та Закону України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року №580-VIII, поліцейський, під час виконання своїх службових обов`язків, зобов`язаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Пунктом 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год, а згідно п.п. ґ) пункту 12,6 зазначених правил, поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю: іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год. Таким чином, мінімальна межа максимальної швидкості поза населеним пунктом складає 90 км/год.

В силу вимог встановлених правил ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року№ 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху: створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому водій має право відступати від вимог Закону та відповідно правил дорожнього руху лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

У справі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості. Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 р., «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 р. неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, закон покладає на відповідача обов`язок довести законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення, направленого на переслідування особи позивача в порядку КУпАП.

З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки останній рухався поза межами населеного пункту м. Харків та не перевищував допустимої швидкості. Інші підстави для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністравтивне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, на які посилалися позивач та його представник в судовому засіданні, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 7, 18, 71, 158, 162, 171-2 КАС України, суд

вирішив:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП в особі лейтенанта поліції 2 батальйону 6 роти Лебідь Андрія Сергійовича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК №2181033 від 01.03.2020 року, складену лейтенантом поліції Лебідь Андрієм Сергійовичем на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. визнати незаконною та скасувати, а провадження у справі закрити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду через Кремінський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона-вірусом SARS-CoV-2» (зі змінами та доповненнями) на території України введено карантин та введено низку заходів з приводу недопущення поширення вірусу COVID-19, який було подовжено постановою КМУ №399 від 20.05.2020 року.

Відповідно до п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 КАС України, а також інші процесуальні строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст судового рішення складено 06 липня 2020 року.

Суддя І.О. Тесленко