Справа № 560/554/20
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/554/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лабань Г.В.

Суддя-доповідач - Франовська К.С.

09 липня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Совгири Д. І. Кузьменко Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги №153-58 від 10.01.2020 року про стягнення податкового боргу в сумі 11604.44 грн.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано оцінку тим обставин, що позивачем 19.02.2014 року самостійно задекларовано суму грошового зобов`язання платника єдиного податку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 а також те, що за даними ІТС Податковий блок станом на 01.01.2020 року у ОСОБА_1 обліковувався податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб, який виник внаслідок самостійно задекларованої суми грошового зобов`язання.

На думку скаржника, висновки суду не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не відповідають фактичним обставинам справи.

На переконання контролюючого органу, судом першої інстанції не було враховано жодного аргументу відповідача щодо зазначених порушень, натомість, були безпідставно враховані всі аргументи позивача.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, спір стосовно боргу, який зазначається у спірній вимозі, вже був предметом судового розгляду.

Так, постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.11.2014 року у справі №822/4412/14, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.12.2014 року, задоволено адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до податкового органу та визнано протиправною податкову вимогу Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області від 03.04.2014 року № 241-25 (на суму 6 078 грн. 03 коп.)

У даній справі суд встаеновив, що 19 лютого 2014 року з метою сплати єдиного податку позивач здійснив перерахування коштів в сумі 6081 грн. на рахунок ДПІ у м. Хмельницькому у Хмельницькому відділенні "Брокбізнесбанку", підтвердженням чого є квитанція від 19.02.2014 року. Після цього йому стало відомо, що сплачені ним кошти не були перераховані банком на рахунок отримувача.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у постанові Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.11.2014 року по справі №822/4412/14 суд у висновках вказав, що з моменту видачі банком розрахункового документу платнику щодо перерахування коштів, податкове зобов`язання слід вважати таким, що виконане платником. Покладення на платника податків обов`язку повторно сплатити податки, збори (обов`язкові платежі) та відповідальності за неперерахування чи несвоєчасне перерахування банком до бюджету обов`язкових платежів є таким, що не відповідає вимогам законодавства. Крім того, суд врахував, що позивач інформував податковий орган про ситуацію, що виникла, а тому суб`єкт владних повноважень мав можливість вчинити відповідні дії з метою запобігання порушенню прав платника податків.

Окрім вказаного рішення, постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.01.2015 року у справі №822/4476/14 задоволено апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та скасовано постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом державної податкової інспекції у м. Хмельницькому до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення згаданого податкового боргу в сумі 6 502 грн. 88 коп. ( у тому числі пеня - 421 грн. 88 коп.) Прийнято нову постанову, якою відмовлено в задоволенні позовних вимог податкового органу.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суд від 14 лютого 2017 року по справі № 822/476/17 визнано протиправною та скасовано наступну податкову вимогу Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому ГУ ДФС у Хмельницькій області № 1247-17 від 16.01.2017 року.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Щодо посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що борг виник згідно з поданою самостійно позивачем декларацією являється безпідставним та необґрунтованим, оскільки, сам відповідач не вказує, що це за декларація та за який період вона подана.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідачем взагалі не було надано до суду будь - яких належних та допустимих доказів стосовно утворення податкового боргу. Більше того, відповідач не надав до суду жодних податкових декларацій, на підставі яких міг виникнути новий борг платника. Також не надані відомості картки особового рахунку платника або інші належні документи, які б однозначно вказували на наявність у позивача непогашеного податкового боргу, тим більше податковим органом не надано розрахунку суми боргу, який зазначений у оскарженій вимозі.

З урахуванням наведеного, слід визнати, що відповідачем не наведено об`єктивних доводів наявності в діях позивача ознак неправомірності, як і не доведено правомірності оскарженої поджаткової вимоги.

Частиною першою-другою статті 77 КАС України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, зважаючи на обставини, встановлені судом першої інстанції, на підставі доказів, які базувалися на об`єктивних, документально підтверджених даних, апеляційний суд погоджується із позицією суду першої інстанції про відсутність обґрунтованих підстав для відмови у задоволенні позову. Вирішуючи даний спір, суд надав правову оцінку доводам сторін, якими вони мотивували свою правову позицію у справі, оцінив представлені учасниками провадження докази у сукупності та взаємозв`язку. Судом правомірно задоволено позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Одночасно апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що «…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень».

При вирішенні цього спору необхідно також застосувати рішення Європейського Суду з прав людини від 07 липня 2011 року у справі «Сєрков проти України» (заява № 39766/05), яким було встановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки державні органи обрали тлумачення національного законодавства, менш сприятливе для платників податку, що призвело до накладення на заявника зобов`язання зі сплати податку.

Окрім того, апеляційний суд вважає за необхідне врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (заява № 387/03, 20 вересня 2012 року, п.53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом», тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 09 липня 2020 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Совгира Д. І. Кузьменко Л.В.