Справа № 826/7119/16
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2020 року м. Київ № 826/7119/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Добрянської Я.І.., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,

третя особа: Публічне акціонерне товариство «Банк «ЮНІСОН»

про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

у травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Банк «ЮНІСОН» про визнання протиправною та скасування постанови, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову Правління НБУ № 300/БТ від 28 квітня 2016 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «ЮНІСОН» до категорії неплатоспроможних та введення тимчасової адміністрації»;

-скасувати рішення виконавчої дирекції ФГВФО № 614 від 28 квітня 2016 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Банк «ЮНІСОН» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», прийнятого на підставі постанови Правління НБУ № 300/БТ від 28 квітня 2016 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «ЮНІСОН» до категорії неплатоспроможних»;

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у Відповідачі не було правових підстав для прийняття спірних постанов про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «ЮНІСОН» до категорії неплатоспроможних та введення тимчасової адміністрації, оскільки банк є платоспроможною фінансовою установою, нормативи та діяльність якого повністю відповідають вимогам чинного законодавства. Внаслідок прийняття оскаржуваної постанови НБУ та рішення ФГВЛ він був позбавлений права вільно і безперешкодно володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, а саме грошовими коштами на загальну суму 757650 грн., що були розміщені в ПАТ «Банк «ЮНІСОН».З цих підстав вважає, що постанови є протиправними і підлягають скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.05.2016 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено попереднє судове засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду від 06.07.2016 провадження в адміністративній справі зупинено до вирішення Конституційним Судом України питання конституційності Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Ухвалою Окружного адміністративного суду від ____________ провадження в адміністративній справі відновлено, продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (письмове провадження).

15.12.2017р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесено зміни до КАС України, виклавши його в новій редакції.

Так, відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно з частиною третьою статті 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідачі та третя особа ПАТ «Банк «ЮНІСОН» своїми правами на подання заперечень на адміністративний позов не скористалися, а тому суд відповідно до положень ч.6 ст.162 КАС України вирішує спір за наявними матеріалами у справі

Проаналізувавши наявні у справі матеріали, суд вирішив продовжити розгляд справи без участі представників сторін у порядку письмового провадження.

Розглянувши адміністративний позов та додані до нього матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, зазначає наступне.

Судом установлено, що 29 січня 2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «ЮНІСОН» був укладений Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, на виконання умов якого позивачу був відкритий депозитний рахунок № НОМЕР_1 .

Як вбачається із копій заяв про розміщення вкладу, на депозитний рахунок № НОМЕР_1 позивач вніс грошові кошти на загальну суму 757650 грн.(а.с.29-31)

Також, постановою Правління НБУ № 300/БТ від 28 квітня 2016 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «ЮНІСОН» до категорії неплатоспроможних» віднесено ПАТ «Банк «ЮНІСОН» до категорії неплатоспроможних.

На підставі постанови Правління НБУ № 300/БТ від 28 квітня 2016 року Виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 28 квітня 2016 року № 614 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «ЮНІСОН» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», згідно якого розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк «ЮНІСОН» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації строком на 1 місяць з 28 квітня 2016 року по 27 травня 2016 року включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Банк «ЮНІСОН» начальнику відділу запровадження планів врегулювання неплатоспроможності банків департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Шевченку А.М. строком на один місяць з 28 квітня 2016 року по 27 травня 2016 року.

Позивач не погоджуючись із даними рішеннями відповідачів звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з положень Закону України «Про Національний банк України», Закону України «Про банки і банківську діяльність» та інших нормативно правових актів, прийшов до такого.

Відповідно до ст. 2 Закону України « Про Національний банк України» (далі - Закон № 679-XIV ) Національний банк України (далі - НБУ) є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України

Положення ст. 1 Закону № 679-XIV, визначають, що банківське регулювання - одна із функцій Національного банку України, яка полягає у створенні системи норм, що регулюють діяльність банків, визначають загальні принципи банківської діяльності, порядок здійснення банківського нагляду, відповідальність за порушення банківського законодавства;

Нормативно-правовим актом, який визначає правове забезпечення стабільного розвитку і діяльності банків в Україні і створення належного конкурентного середовища на фінансовому ринку, забезпечення захисту законних інтересів вкладників і клієнтів банків, створення сприятливих умов для розвитку економіки України та підтримки вітчизняного товаровиробника є Закон України «Про банки і банківську діяльність» (далі - Закон № 2121-III).

До головних завдань Національного банку України належать: фінансова стабільність (банку банків, мікро- і макропруденційний нагляд).

З додатку до електронного повідомлення Правління НБУ від 28 квітня 2016 року № 24-0004/37805/БТ, наявного в матеріалах справи, вбачається, що Департаментом реєстраційних питань та ліцензування НБУ була підготовлена доповідна записка № В/24-0003/46465/БТ від 28.04.2016р. про не приведення структури власності банку у відповідність до вимог щодо її прозорості, установлених законодавством України, яка складена за результатами нагляду за дотримання Банком вимог банківського законодавства та нормативно-правових актів НБУ з питань розкриття інформації про структуру власності(а.с.18-19).

Згідно п. 2 Положення про порядок надання відомостей про структуру власності банку, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 21 травня 2015 року №328 (чинній на момент виникнення спірних правовідносин), банк та/або юридична особа, яка має намір здійснювати банківську діяльність (далі - банк), подають Національному банку відомості про свою структуру власності в порядку, визначеному цим Положенням і нормативно-правовим актом Національного банку, що регулює порядок реєстрації та ліцензування банків.

Відповідно до п. 4 Положення, структура власності банку є прозорою, якщо одночасно виконуються такі вимоги:

1) відомості про структуру власності банку дають змогу визначити:

- усіх осіб, які мають пряму та/або опосередковану істотну участь у банку або можливість значного або вирішального впливу на управління та/або діяльність банку;

- усіх ключових учасників банку та всіх ключових учасників усіх юридичних осіб у ланцюгу володіння корпоративними правами банку;

- характер взаємозв`язків між особами, зазначеними вище;

2) документи про структуру власності банку відповідають вимогам цього Положення;

3) відомості про структуру власності банку подано до Національного банку та розміщено на веб-сайті банку в мережі Інтернет (в окремому розділі з назвою «Структура власності банку») та на сторінках Офіційного інтернет-представництва Національного банку за формою, визначеною Національним банком.

Структура власності банку є непрозорою, якщо неможливо визначити всіх власників істотної участі в банку через наявність у структурі власності банку трастових конструкцій. Трастовою конструкцією (трастом) є заснований на правочині (трастовому договорі, трастовій декларації тощо) режим володіння/управління майном, який передбачає розщеплення права власності на юридичне право власності, яке передається довірчому керуючому, та бенефіціарне право власності, яке передається вигодоодержувачам (бенефіціарам). Під юридичним правом власності розуміється право юридичного володіння, користування та розпорядження майном на користь та в інтересах вигодоодержувачів (бенефіціарів), а під бенефіціарним правом власності розуміється право отримання будь-якої вигоди від майна (п. 5 Положення № 328).

Згідно п. 6 Положення № 328, за наявності в Національного банку підстав уважати, що заявлена структура власності банку не відповідає дійсності, зокрема, що будь-яка особа, яка входить до складу десяти найбільших остаточних ключових учасників у структурі власності банку, є номінальним (довірчим) власником, тобто особою, яка володіє акціями або частками юридичної особи на користь (в інтересах) іншої особи (кінцевого бенефіціарного власника) та виконує юридично значущі дії щодо таких акцій або часток лише на підставі інструкцій і вказівок кінцевого бенефіціарного власника, Національний банк має право запитати в такої особи додаткові документи, у тому числі документи для оцінки фінансового/майнового стану такої особи та для з`ясування прозорості структури власності банку, а також установити строк для надання таких документів.

У разі неподання достатніх доказів того, що заявлена структура власності банку відповідає дійсності, у тому числі в разі встановлення Національним банком незадовільного фінансового/майнового стану принаймні двох осіб, які входять до складу десяти найбільших остаточних ключових учасників у структурі власності банку та сукупно володіють не менше ніж п`ятьма відсотками сукупної участі в банку, або однієї особи, яка володіє не менше ніж десятьма відсотками сукупної участі в банку, Національний банк має право визнати таку структуру власності банку непрозорою (абз. 5 п. 6 Положення № 328).

Згідно п. 7 Положення № 328, у разі невідповідності структури власності банку вимогам щодо її прозорості, визначеним цим Положенням, Національний банк пропонує банку привести структуру власності банку у відповідність до цих вимог.

Якщо структуру власності банку не приведено у відповідність до вимог щодо її прозорості в строк, установлений Національним банком, Національний банк визнає структуру власності банку непрозорою, про що повідомляє банк у листі.

З долученої до матеріалів справи копії Постанови Окружного адміністративного суду м. Києва в адміністративній справі №826/7238/16 за позовом ОСОБА_2 ЛТД до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Банк «ЮНІСОН» про визнання протиправними дій та скасування рішення, вбачається, що предметом спору у даній справі була саме постанова Правління НБУ № 300/БТ від 28 квітня 2016 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «ЮНІСОН» до категорії неплатоспроможних» та рішення ФГВФО від 28 квітня 2016 року № 614 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «ЮНІСОН» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14 лютого 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2016 року - без змін.

Згаданим судовим рішенням, яке на день розгляду даної справи набрало чинності встановлено, що ПАТ «Банк «ЮНІСОН» є суб`єктом господарювання та здійснює діяльність на підставі Банківської ліцензії від 08 лютого 2013 року №267 та Генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій від 15 лютого 2013 року №267, виданих Національним банком України, та позивач являється учасником ПАТ «Банк «ЮНІСОН» із розміром статутного капіталу 9,44%.

Станом на 08 березня 2015 року ПАТ «Банк «ЮНІСОН» не мав власників істотної участі та до переліку ключових учасників входили одинадцять юридичних осіб, згідно з відомостями про структуру власності ПАТ «Банк «ЮНІСОН».

Відомості про структуру власності ПАТ «Банк «ЮНІСОН» містять інформацію щодо остаточних ключових учасників банку (одинадцять фізичних осіб), які через окремі юридичні компанії мали участь в банку.

За наслідками розгляду наданої структури власності ПАТ «Банк «ЮНІСОН» Національний банк України листом від 25 вересня 2014 року №41-113/54578 зобов`язав ПАТ «Банк «ЮНІСОН» в день отримання листа довести до відома своїх акціонерів про необхідність розкриття повної інформації щодо його власників (як прямих так і опосередкованих) та подання ними до Національного банку України документів про погодження набуття істотної участі/контролю в банку до 30 грудня 2014 року, а також попередив ПАТ «Банк «ЮНІСОН», що у разі ненадання до 30 грудня 2014 року достовірної інформації щодо реальних власників істотної участі/контролерів (як прямих так і опосередкованих) та відповідний пакет документів для погодження набуття істотної участі в банку, буде розглянуте питання про віднесення банку до категорії проблемних.

Листом від 28 серпня 2015 року №24-00011/61248 Національний банк України, керуючись пунктом 6 Положення про порядок надання відомостей про структуру власності банку, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 21 травня 2015 року №328, звернувся до ПАТ «Банк «ЮНІСОН» із запитом щодо документів на підтвердження майнового стану остаточних ключових учасників банку (фізичних осіб) у встановлений термін до 28 вересня 2015 року, з метою перевірки прозорості структури власності банку.

Листом від 25 вересня 2015 року №905/13 ПАТ «Банк «ЮНІСОН» повідомив Національний банк України, що ним було направлено запити до десяти найбільших акціонерів банку - юридичних осіб з вимогою надати інформацію та документи на підтвердження майнового стану і джерел походження коштів остаточних ключових учасників банку до Національного банку України, та проінформовано про заплановану передачу акцій банку згідно з підписаними договорами купівлі-продажу акцій окремими учасниками банку, зокрема компаніями ЛАБАРНЕЙ АДВАНС ЛТД (LABARNEY ADVANCE LTD), ІГЕЙЗЕР КЕПІТАЛ ЛТД (EGASER CAPITAL LTD), ІНТЕНТОС СІСТЕМ ЛТД (INTENTOS SYSTEMS LTD), РІЧМАНТІ ХОЛДІНГ ЛТД (RICHMANTY HOLDING LTD), ВЕНТАТРАНС СІСТЕМС ЛТД (VENTATRANS SYSTEMS LTD) на користь компанії ЮНІСТРАДА ІНВЕСТ ЛТД (UNISTRADA INVEST LTD).

Листом Національного банку України від 03 листопада 2015 року №24-01013/83329 ПАТ «Банк «ЮНІСОН» повідомлено, що жодної інформації щодо остаточних ключових учасників ФЕЛІГРАНТ ЕЛАЙЄНС ЛТД (FELIGRANT ALLIANCE LTD), ГОРАЙТЕЛ СОЛЮШНС ЛТД (GORAITEL SOLUTIONS LTD), МЕЛІГАНТ ГРУП ЛТД (MELIGANT GROUP LTD), АЛМОНВОРТ ІМПЕЙ ЛТД (ALMONWORT IMPEY LTD), АМОКОРД ІНВЕСТ ЛТД (AMOCORD INVEST LTD), які сукупно контролюють більше 43% статутного капіталу Банку, та подання ними документів для підтвердження майнового стану не надходило та з огляду на неподання достатніх доказів на підтвердження відповідності структури власності банку вимогам щодо її прозорості, зокрема, зважаючи на те, що відсутня інформація про майновий стан п`яти остаточних ключових учасників, які сукупно контролюють більше 43% статутного капіталу банку, визнано структуру власності ПАТ «Банк «ЮНІСОН» непрозорою (такою, не відповідає вимогам щодо її прозорості, установленим Нацбанком) відповідно до п.6 Положення №328). Національний банк України запропонував банку та його акціонерам вжити невідкладних заходів для приведення структури власності банку у відповідність до вимог щодо її прозорості упродовж одного місяця з дати отримання цього листа. Протягом тижня з дати отримання цього листа запропоновано банку та реальним кінцевим бенефіціарним власникам подати план приведення структури Банку у відповідність до вимог чинного законодавства. У випадку неприведення структури власності банку у відповідність до вимог щодо її прозорості у встановлений цим листом строк, Національний банк України залишає за собою право ухвалити рішення про віднесення банку до категорії проблемних на підставі пп.6 п.12.2 глави 2 розділу ІІ Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17 серпня 2012 року №346.

Листом ПАТ «Банк «ЮНІСОН» від 31 березня 2016 року №43/13-БТ «Щодо приведення структури власності ПАТ «Банк «ЮНІСОН» у відповідність до вимог щодо її прозорості», на виконання постанови Правління Національного банку України від 24 березня 2016 року №189/БТ, повідомлено Національний банк України, що фізичні особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мають на меті набути у власність відповідно 10,3%, 14,0%, 24,2%, 10,3% акцій банку до 01 липня 2016 року, що в цілому становитиме близько 58,8% акцій. Зазначені фізичні особи планують придбати відповідну кількість акцій безпосередньо як фізичні особи у інших акціонерів банку та у компаній, що знаходяться під їх контролем. Після завершення зазначених транзакцій акціонери банку ОСОБА_3 , ОСОБА_4 мають на меті довести до 20 серпня 2016 року долю своєї участі у статутному капіталі банку до 18,6% та 18,5% відповідно. Також було зазначено, що незважаючи на те, що ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 винесено заборону набувати істотну участь у банку, чинне законодавство не забороняє у разі відмови в погодженні набуття істотної участі повторно надати пакет документів до Національного банку України на погодження набуття істотної участі у банку у встановленому порядку. Крім того, станом на 31 березня 2016 року рішення Національного банку України щодо можливості набуття істотної участі банку ОСОБА_3 не відоме.

У додатку №2 до наведеного листа наведено детальний план заходів щодо приведення структури власності банку у відповідність до вимог щодо її прозорості, встановлених Національним банком України, який передбачав погодження спільного набуття істотної участі в банку у загальному розмірі 58,8% ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Листом Національного банку України від 07 квітня 2016 року №24-004/29744/БТ висловлено зауваження до плану заходів щодо приведення структури власності ПАТ «Банк «ЮНІСОН» у відповідність до вимог законодавства, зокрема, згідно з пунктом 2 вказаного листа акціонерами банку станом на 01 січня 2014 року були компанії IDP CAPITAL LTD (АЙ. ДІ. ПІ. КЕПІТАЛ ЛТД) (частка у розмірі 82,5%) та MCHL FINANCE LTD (ЕМ. СІ. ЕЙЧ. ЕЛ. ФАЙНЕНС ЛТД) (частка у розмірі 17,5%) відповідно до відомостей про структуру власності банку. Поточні акціонери банку (11 юридичних осіб - резидентів Республіки Кіпр) придбали акції банку у 2014 році. Враховуючи те, що внаслідок продажу акцій банку в цей період відбувалась зміна контролю за банком, про що неодноразово заявлялось його керівниками, а також у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є засновниками окремих компаній - акціонерів банку, до Національного банку України необхідно надати документи, які підтверджують купівлю акцій банку, її умови та оплату купівельної ціни (договори купівлі-продажу, платіжні доручення тощо). Крім того до Національного банку України мають бути подані інформація та документи про джерела походження коштів у поточних акціонерів банку - юридичних осіб для оплати акцій банку згідно з договорами купівлі-продажу, в тому числі для формування статутних капіталів вказаних компаній. Згідно з інформацією, отриманою Національним банком України, акціонери банку - компанії Горатейл Солюшнз ЛТД (засновник ОСОБА_8 ), Мелігант Груп ЛТД (засновник ОСОБА_6 ), Річманті Холдінг ЛТД ( ОСОБА_9 ) є власниками по 15,7% акцій страхової компанії ПрАТ «Страхова компанія «Юнісон Страхування» кожна, у зв`язку з чим до Національного банку України має бути подана інформація про джерела походження коштів вказаних акціонерів банку для придбання акцій ПрАТ «Страхова компанія «Юнісон Страхування».

Листом від 14 квітня 2016 року №60/13-БТ ПАТ «Банк «ЮНІСОН» запевнив Національний банк України у своєму прагненні дотриматись усіх умов законодавства.

Національний банк України листом від 19 квітня 2016 року №24-0004/33891 зобов`язав ПАТ «Банк «ЮНІСОН» у строк до 21 квітня 2016 року надати документи, визначені у плані заходів та пункті 2 листа Національного банку України від 07 квітня 2016 року №24-004/29744/БТ.

21 квітня 2016 року до Національного банку України надано пакет документів для набуття істотної участі у банку.

Однак, з огляду на подання неповного пакету документів, неподання достатніх документів, що підтверджують джерела походження власних коштів заявників, рішенням Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем від 28 квітня 2016 року №214 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повторно відмовлено спільно набувати істотну участь у ПАТ «Банк «ЮНІСОН» у розмірі 58,8% статутного капіталу Банку.

Національний банк України прийшов до висновку, що майновий стан заявників не відповідає вимогам Положення №306, зокрема, сума їх власних коштів менше частини у регулятивному капіталі банку, пропорційній частині, яка набувається кожним із заявників у статутному капіталі банку, а також ПАТ «Банк «ЮНІСОН» не були враховані зауваження до плану заходів та не подано документи про придбання вказаними у листах Національного банку України від 07 квітня 2016 року №24-004/29744/БТ та від 19 квітня 2016 року №24-0004/33891 особами акцій банку та ПрАТ «Страхова компанія «Юнісон Страхування» у 2014 році, які були необхідні для оцінки фінансово-майнового стану заявників.

Враховуючи те, що банк та його акціонери продовж 2014-2016 років не привели структуру власності банку до вимог щодо її прозорості, не виконали план заходів, оскільки не було підтверджено майновий стан осіб, які мали намір набути істотну участь у банку, постановою Правління Національного банку України №300/БТ від 28 квітня 2016 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон» до категорії неплатоспроможних» віднесено ПАТ «Банк «Юнісон» до категорії неплатоспроможних.

Положення ч.4 ст.78 КАС України, визначають, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, судовим рішенням у справі №826/7238/16 встановлені обставини, що оскаржувана постанова про неплатоспроможність банку, була прийнята відповідачем -1 у зв`язку з тим, що акціонери протягом 2014 - 2016 років не привели структуру власності банку до вимог щодо її прозорості, план заходів банку не був виконаний, оскільки не підтверджено фінансовий/майновий стан заявників, не подано документи про придбання акцій банку та страхової компанії "СК "Юнісон Страхування " у 2014 році, які були необхідні для оцінки фінансово-майнового стану заявників, на підставі статей 7, 15, 55 Закону України "Про Національний банк України", статей 67, 75, 76 Закону України "Про банки і банківську діяльність", глави 3 розділу І, глави 13 розділу II Положення № 346, Правлінням Національного банку України прийнята постанова від 28.04.2016 № 300/БТ "Про віднесення ПАТ «Банк «ЮНІСОН» до категорії неплатоспроможних" та визнана такою, що втратила чинність постанова Правління Національно банку України від 24.03.2016 № 189/БТ "Про віднесення ПАТ «Банк «ЮНІСОН» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку".

Згідно ч.5 ст. 78 КАС України , обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Позивач своїх доводів на спростування обставин встановлених у справі №826/7238/16 не надав, і належними доказами не підтвердив.

З урахуванням зазначено, суд приходить до висновку, що оскаржувані рішення прийняті відповідачами в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку суду, відповідачі покладений на них обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виконали, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Зважаючи, що у задоволенні позову сторони відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, - судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити..

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 255 КАС України та може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська