Справа № 300/742/20
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2020 р. справа № 300/742/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Остап?юка С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

03.02.2020 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - відповідач) про визнання протиправними дії щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, період роботи з 30.08.1977 до 23.10.2018 на посаді тренера-викладача та виплати грошової допомоги; зобов`язання зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, період роботи з 30.08.1977 до 23.10.2018 на посаді тренера-викладача, нарахувати та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій із підвищенням як жителю гірського району.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.04.2020 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення її недоліків, які позивач усунув у строк, встановлений судом.

22.05.2020 ухвалою суду відкрито провадження за вказаним позовом, а справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Позивач заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що в період з 30.08.1977 до 23.10.2018 працював у закладах та установах освіти на посаді тренера-викладача, є особою яка на день досягнення пенсійного віку працював в закладах та установах державної та комунальної власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», має спеціальний страховий стаж, з врахуванням військової служби, що становить 37 років 3 місяці, що дає йому право на одержання грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, на його заяву про виплату такої допомоги відповідач відмовив, з тих підстав, що посада тренера-викладача не віднесена до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» за №211 від 11.03.2020, та подальшими змінами до неї, на усій території України установлено карантин. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» за № 540-IX від 30.03.2020 у Кодексі адміністративного судочинства України розділ VI "Прикінцеві положення" доповнено пунктом 3, яким під час дії карантину, строки, визначені статтями 162 - 164 цього Кодексу, інші процесуальні строки, в тому числі строки розгляду адміністративної справи, продовжено на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Тому, суд продовжив процесуальні строки в даній адміністративній справі.

Враховуючи, що розгляд даної адміністративної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями розгляду окремих категорій справ незначної складності, встановленими статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій заявами по суті справи є: позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив), і учасники справи належним чином виконали покладені на них обов`язки та реалізували надані їм процесуальні права щодо подання заяв по суті справи, визначених статтею 263 цього Кодексу, тому, суд вважає про відсутність необхідності продовжувати строки розгляду даної адміністративної справи до закінчення строку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, та, з метою забезпечення вирішення даного спору, суд ухвалив продовжити розгляд даної справи за наявними матеріалами.

Відзив відповідача на позовну заяву викладено із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погодився, із посиланням у ньому на відповідні норми права та твердження.

Суд, розглянувши відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.

30.08.1977, ОСОБА_1 прийнято на роботу у Дитяче спортивне товариство «Колос» Надвірнянської районної ради та призначено на посаду тренера-викладача по лижних гонках, 24.11.1977 позивача звільнено з цієї посади у зв`язку з призовом на військову службу, після проходження якої, 11.02.1980, позивача взято на роботу цим же товариством та призначено на посаду тренера викладача по лижних гонках. 06.09.1985 позивач переведено на посаду тренера-викладача по легкій атлетиці у Надвірнянську дитячо-юнацьку спортивну школу, з якої, 02.01.2019, його звільнено у зв`язку з виходом на пенсію по віку. Вказані обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 .

23.10.2018 позивачу призначено пенсію за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 15.02.2019 про проведення йому нарахуванням в розмірі десяти пенсій, так як позивач працював тренером-викладачем в відділі освіти.

Листом відповідача за № 35/Б-15 від 01.03.2019 позивача повідомлено про те, що йому призначено пенсію за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», визначено загальний стаж роботи - 39 років 07 місяців 24 дні (а. с. 22), та відмовлено у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, з тих підстав, що період роботи на посаді тренера-викладача на віднесено до посад за вислугу років, тому підстав для її врахування для стажу за вислугу років немає, і як наслідок, також, немає права на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

08.10.2019, у зв`язку з відмовою відповідача зарахувати роботу позивача на посаді тренера-викладача до посади, робота на якій дає право на пенсію за вислугу років та відмовою у виплаті грошової допомоги, позивач звернувся до відповідача із заявою, серед іншого, про уточнення відповідачем стажу роботи позивача та виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Листом відповідача за № 1381/Б-15 від 28.10.2019 повідомлено позивача про те, що йому призначено пенсію за віком. Основною умовою для зарахування певного періоду роботи до вислуги років є те, що робота має проходити на посадах та у закладах, зазначених у Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 909 від 04.11.1993. Оскільки, посада тренера-викладача не передбачена вказаним переліком, то немає законних підстав для виплати грошової допомоги в розмірі десяти пенсій. Також, повідомлено позивача про те, що розмір пенсії позивача обчислено при страховому стажі 40 років 1 місяць, з підвищенням за проживання в гірському населеному пункті.

Позивача, вважаючи протиправною відмову у зарахуванні до його стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, період роботи з 30.08.1977 до 23.10.2018 на посаді тренера-викладача по лижних гонках у Дитячому спортивному товаристві «Колос» та тренера-викладача по легкій атлетиці в Надвірнянській дитячо-юнацькій школі спортивній школі, та протиправною відмову у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються: трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Окремих категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років визначає стаття 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; 1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку: 50 років - які народилися з 1 січня 1966 року по 30 червня 1966 року; 50 років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1966 року по 31 грудня 1966 року; 51 рік - які народилися з 1 січня 1967 року по 30 червня 1967 року; 51 рік 6 місяців - які народилися з 1 липня 1967 року по 31 грудня 1967 року; 52 роки - які народилися з 1 січня 1968 року по 30 червня 1968 року; 52 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1968 року по 31 грудня 1968 року; 53 роки - які народилися з 1 січня 1969 року по 30 червня 1969 року; 53 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1969 року; 54 роки - які народилися з 1 січня 1970 року по 30 червня 1970 року; 54 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1970 року; 55 років - які народилися з 1 січня 1971 року.

Відповідно до Конституції України державну політику у сфері позашкільної освіти, її правові, соціально-економічні, а також організаційні, освітні та виховні засади визначає Закон України «Про позашкільну освіту».

Згідно з статтею 1 Закону України «Про позашкільну освіту» позашкільна освіта - сукупність знань, умінь та навичок, що здобувають вихованці, учні і слухачі в закладах позашкільної освіти, інших суб`єктах освітньої діяльності за програмами позашкільної освіти.

Заклад позашкільної освіти - складова системи позашкільної освіти, яка надає знання, формуючи вміння та навички за інтересами, забезпечує потреби особистості у творчій самореалізації та інтелектуальний, духовний і фізичний розвиток, підготовку до активної професійної та громадської діяльності, створює умови для соціального захисту та організації змістовного дозвілля відповідно до здібностей, обдарувань та стану здоров`я вихованців, учнів і слухачів.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про позашкільну освіту» позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України "Про освіту", цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

Згідно з статтею 5 даного Закону структуру позашкільної освіти становлять: заклади позашкільної освіти; інші заклади освіти як центри позашкільної освіти, до числа яких належать: заклади загальної середньої освіти незалежно від підпорядкування, типів і форм власності, в тому числі школи соціальної реабілітації, міжшкільні навчально-виробничі комбінати, заклади професійної (професійно-технічної) та фахової передвищої; гуртки, секції, клуби, культурно-освітні, спортивно-оздоровчі, науково-пошукові об`єднання на базі закладів загальної середньої освіти, міжшкільних навчально-виробничих комбінатів, закладів професійної (професійно-технічної) та фахової передвищої; клуби та об`єднання за місцем проживання незалежно від підпорядкування, типів і форм власності; культурно-освітні, фізкультурно-оздоровчі, спортивні та інші заклади освіти, установи; фонди, асоціації, діяльність яких пов`язана із функціонуванням позашкільної освіти.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку типів позашкільних навчальних закладів і Положення про позашкільний навчальний заклад» за № 433 від 06.05.2001 дитячо-юнацькі спортивні школи: комплексні дитячо-юнацькі спортивні школи, дитячо-юнацькі спортивні школи з видів спорту, дитячо-юнацькі спортивні школи для осіб з інвалідністю, спеціалізовані дитячо-юнацькі школи олімпійського резерву, спеціалізовані дитячо-юнацькі спортивні школи для осіб з інвалідністю паралімпійського та дефлімпійського резерву.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» за № 963 від 14.06.2000 викладачі всіх спеціальностей віднесені до педагогічних працівників.

Згідно з постановою Кабінет Міністрів України «Про затвердження Положення про дитячо-юнацьку спортивну школу» за № 993 від 05.11.2008 спортивні школи можуть бути державної, комунальної або приватної форми власності. Засновником спортивних шкіл можуть бути: центральні та місцеві органи виконавчої влади і органи місцевого самоврядування; фізкультурно-спортивні товариства, інші громадські організації фізкультурно-спортивної спрямованості; підприємства, установи, організації та їх об`єднання, крім державних та комунальних; громадяни України. Цією постановою прямо передбачені такі посади працівників освіти вказаного виду позашкільного навчального закладу, як зокрема, тренер-викладач.

Згідно з постановою Кабінет Міністрів України "Про реалізацію окремих положень частини першої статті 57 Закону України "Про освіту", частини першої статті 25 Закону України "Про загальну середню освіту", частини другої статті 18 і частини першої статті 22 Закону України "Про позашкільну освіту" за № 78 від 31.01.2001 діяльність на посаді тренера-викладача у спортивних школах всіх типів зараховується до стажу педагогічної роботи. Тобто, згідно з вищевказаними нормативними актами тренер-викладач дитячо-юнацької спортивної школи є педагогічним працівником позашкільного начального закладу і має право на пенсію за вислугу рокі впри наявності педагогічного стажу роботи.

Також, згідно цієї постанови до стажу педагогічної роботи зараховується робота на відповідних посадах у закладах освіти СРСР. До стажу педагогічної роботи зараховується час перебування громадян України на військовій службі, час перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя і шоста статті 179 Кодексу законів про працю України). Основним документом для визначення стажу педагогічної роботи є трудова книжка та інші документи, що відповідно до законодавства підтверджують стаж роботи.

Постановою Кабінет Міністрів України за № 909 від 04.11.1993 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, в якому посада тренера-викладача дитячо-юнацької не була передбачена.

Листом від 16.02.1994 № 01-3/96-02 Міністерство соціального захисту населення України повідомило, що назви посад працівників установ освіти у даному переліку не відповідають їх назвам, передбачених діючими нормативними документами по штатах та оплаті праці, що викликає труднощі при визначенні права на пенсію за вислугу років працівникам установ освіти. Зокрема, діючим законодавством у дитячо-юнацьких спортивних школах передбачаються посади тренерів-викладачів, а не тренерів, викладачів.

Виходячи з системного аналізу наведених законодавчих та нормативно-правових актів суд робить висновок, що посада тренера-викладача по лижних гонках, тренера-викладача по легкій атлетиці, на яких позивача працював з 30.08.1977 до 23.10.2018 відноситься до педагогічних і дає право на пенсію за вислугу років при наявності відповідного педагогічного стажу роботи.

Такі висновки суду відповідають висновкам Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі за № 149/2408/17, провадження К/9901/5427/17, та застосовані в даній адміністративній справі.

Пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Частиною 2 статті 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» розмір державних пенсій, стипендій, всіх передбачених чинним законодавством видів державної матеріальної допомоги громадянам, які одержали статус особи, що працює, проживає або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського, збільшується на 20 відсотків.

Суд встановив, що позивач працював в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і має страховий стаж більший 35 років на таких посадах, а також він до цього не отримував будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком, проживає на території населеного пункту, якому надано статус гірського, то йому належить до виплати грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення, із збільшенням на 20 відсотків.

За таких обставин, суд вважає адміністративний позов позивача обґрунтованим, тому позовні вимоги підлягають до задоволення повністю відповідно до змісту заявлених вимог.

Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, позивач, квитанціями за № 0.0..1 від 01.04.2020 на суму 72, 40 гривень та за № 0.0..1 від 15.05.2020 на суму 768, 40 гривень підтвердив сплату судового збору в розмірі 840, 80 гривень, за подання даного адміністративного позову, суд робить висновок про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в розмірі 840, 80 гривень.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (індекс 76018, вулиця Січових Стрільців, будинок 15, місто Івано-Франківськ, ) щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, період роботи з 30.08.1977 до 23.10.2018 на посаді тренера-викладача та щодо виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (індекс 76018, вулиця Січових Стрільців, будинок 15, місто Івано-Франківськ, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, період роботи з 30.08.1977 до 23.10.2018 на посаді тренера-викладача по лижних гонках у Дитячому спортивному товаристві «Колос» Надвірнянської районної ради та тренера-викладача по легкій атлетиці у Надвірнянській дитячо-юнацькій спортивній школі, нарахувати та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із збільшенням на 20 відсотків згідно з Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні».

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (індекс 76018, вулиця Січових Стрільців, будинок 15, місто Івано-Франківськ, ) сплачений судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Остап`юк С.В.