Справа № 460/3851/20
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2020-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 липня 2020 року м. Рівне №460/3851/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Д.П. Зозулі, розглянувши адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доПриватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Акціонерне товариство "Банк Форвард"
про визнання протиправною та скасування постанови, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна , в якому просив суд: визнати протиправною та скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження № 60625447 від 15.11.2019 винесену приватним виконавцем виконавчого округа міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною при виконанні виконавчого напису № 1569 від 15.08.2019, вчиненого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О. І.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 60625447 від 15.11.2019 було винесена на підставі виконавчого напису №1569 від 15.08.2019 про стягнення з позивача на користь Акціонерного товариства " Банк Форвард" (далі - АТ "Банк Форвард") заборгованості в розмірі 14165,84 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.08.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. вчинений виконавчий напис № 1569 про стягнення з позивача на користь АТ "Банк Форвард" заборгованості в розмірі 14165,84 грн. АТ "Банк Форвард" пред`явив виконавчий напис № 1569 від 15.08.2019 для виконання відповідачу, на підставі якого остання винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № 60625447. Вказану постанову позивач вважає протиправною та такою, що належить до скасування, оскільки вона була прийнята відповідачем з порушенням правил територіальної діяльності. Позивач звертає увагу на те, що він зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , працює в м. Рівне, Рівненської області в Рівненській районній державній адміністрації Рівненської області та жодного майна на території м. Києва не має. З наведених підстав, просив задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

Ухвалою суду від 02.06.2020 позовна заява була залишена без руху. Позивачу встановлювався строк для усунення недоліків позовної заяви.

23.06.2020 позивач подав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 30.06.2020 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, яка визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 07.07.2020 о 10:00 год. з викликом сторін. Залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Акціонерне товариство "Банк Форвард".

06.07.2020 відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому заперечила проти задоволення позовних вимог. На обґрунтування своїх заперечень зазначила, що стягувачем - АТ "Банк Форвард", було подано заяву про примусове виконання рішення із зазначенням місцезнаходження майна боржника (грошових коштів), а саме рахунку № НОМЕР_1 , відкритого у АТ "Банк Форвард", який розташований за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 105. Враховуючи, положення статті 190 Цивільного кодексу України, згідно з якими грошові кошти у формі записів на рахунках у банках є майном, а також ту обставину, що позивач є власником рахунку, відкритого у АТ "Банк Форвард", відповідач в межах повноважень, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", прийняла виконавчий документ до виконання за місцезнаходженням грошових коштів боржника, у тому числі коштів, які знаходяться на рахунках боржника у банках. При цьому, відповідач звертає увагу на те, що чинною редакцією Закону України "Про виконавче провадження" не передбачено проведення виконавчих дій спрямованих на перевірку наявності грошових коштів або майна до відкриття виконавчого провадження. Виконавець відкриває виконавче провадження на підставі заяви стягувача, в якій стягувач має право зазначити будь-які відомості, що ідентифікують боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місце знаходження. Надання стягувачем доказів на підтвердження інформації, зазначеної в заяві, не вимагається. Оскільки в заяві стягувача був зазначений лише рахунок позивача, який відкритий у АТ "Банк Форвард" з місцем реєстрації банку у місті Києві, тому, на переконання відповідача, її дії щодо відкриття 15.11.2019 виконавчого провадження № 60625447 не суперечать вимогам Закону України "Про виконавче провадження" та є правомірними, у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Акціонерне товариство "Банк Форвард" пояснення по суті позовної заяви не надала.

Учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином, про причини неприбуття суду не повідомили.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З огляду на вказане, суд прийшов до висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у ній матеріалів.

На підставі ч. 13 ст. 10 та ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

15.08.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою Ольгою Іванівною здійснено виконавчий напис № 1569, згідно з яким звернено стягнення з громадянина України ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором укладеним із ПАТ "Банк Форвард". Сума заборгованості складає 13315,84 грн.

В подальшому, представник АТ "Банк Форвард" звернувся до відповідача із заявою вих. № 1/1/4-1038/15 від 13.09.2019 про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса. Зі змісту вказаної заяви, стягувач, АТ "Банк Форвард", просив відкрити за місцезнаходженням майна (грошових коштів) боржника виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. за № 1569 від 15.08.2019 про стягнення з боржника - ОСОБА_1 . коштів у розмірі 14165,84 грн. Крім того, у випадку встановлення доходу боржника, яким є ОСОБА_1 АТ "Банк Форвард" просив звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення на стягнення на його майно та без перевірки його майнового стану за місцем проживання (перебування) боржника .

На підставі вказаної вище заяви, 15.11.2019 відповідачем відкрито виконавче провадження № 60625447 щодо примусового виконання виконавчого напису №1569 від 15.08.2019, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. про стягнення з позивача на користь АТ "Банк Форвард" заборгованості в розмірі 14165,84 грн.

Вважаючи постанову про відкриття виконавчого провадження № 60625447, протиправною, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Вирішуючи вказаний спір по суті та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1404-VIII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом першим частини другої статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до статті 5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з частинами першою, другою статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02.06.2016 №1403-VIII (далі - Закон №1403-VIII) виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

При цьому, частиною першою статті 27 Закону №1403-VIII встановлено, що фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України "Про виконавче провадження".

Так, частинами першою та другою статті 24 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Відповідно до статті 19 Закону №1404-VIII, право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Аналіз вищенаведених норм права дозволяє прийти до висновку про те, що Законами №1403-VIII та №1404-VIII встановлені вимоги (критерії) для визначення місця відкриття виконавчого провадження.

Зокрема, згідно з частиною третьою статті 25 Закону №1403-VIII, право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

При цьому, частиною шостою статті 25 Закону №1403-VIII встановлено, що виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

З інформаційної довідки з Єдиного реєстру приватних виконавців України №0616 від 16.06.2020 встановлено, що приватний виконавець Павелків Тетяна Леонідівна діє на підставі рішення Тимчасової кваліфікаційної комісії приватних виконавців протокол №32 від 13.11.2017, виконавчий округ приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни - місто Київ.

Як слідує з матеріалів справи, підставою оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження № 60625447 від 15.11.2019 є порушення відповідачем, на думку позивача, вимог щодо територіальної компетенції з відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумової О.І. № 1569 вчиненого 15.08.2019.

Вказане твердження позивача суд вважає помилковим, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Статтею 179 ЦК України визначено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Відповідно до пункту 1.27 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05.04.2001 №2346-III (далі - Закон №2346-III), платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Пунктом 3.1 статті 3 Закону №2346-III визначено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Частинами 7.1, 7.1.4, 7.1.5 статті 7 Закону №2346-III визначено, що банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки. Особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних рахунків, рахунків умовного зберігання (ескроу) та кореспондентських рахунків визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України та договорами, що укладаються клієнтами та обслуговуючими їх банками. Зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

Отже, безготівкові кошти розглядаються у доктрині банківського права як такі, що можуть бути об`єктом права власності, що передбачає також визнання того, що безготівкові кошти знаходяться на відповідному рахунку у банку.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що безготівкові кошти, які перебувають на рахунках у банках, є об`єктом права власності.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 10.09.2018 у справі №905/3542/15.

Крім того, частиною четвертою статті 24 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Таким чином, приватний виконавець може приймати виконавчі документи за місцезнаходження грошових коштів боржника, у тому числі коштів, які знаходяться на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах, про що також зазначається в роз`ясненні Міністерства юстиції України № 23123/16620-33-18/20.5.1 від 11.06.2018.

Тобто, приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження № 60625447 від 15.11.2019 відповідач керувався тим, що кошти позивача, які знаходяться на рахунку, відкритому в АТ "Банк Форвард", є майном, фактичним місцезнаходженням якого є адреса фінансової установи.

Зокрема, факт наявності у позивача рахунку № НОМЕР_1 в валюті гривня, відкритого в АТ «Банк Форвард», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 105, підтверджується копією заяви позивача про відкриття поточного рахунку від 03.08.2018 та копією довідки представника банку.

Разом з тим, позивачем на виконання ухвали суду від 30.06.2020 не надано жодного доказу щодо спростування наявності рахунків відкритих в установах банків у місті Київ.

Крім того, в заяві про примусове виконання рішення, поданої представником стягувача, АТ "Банк Форвард", вказана адреса місця реєстрації боржника: АДРЕСА_1, Рівненської області, а також місце знаходження майна боржника (грошових коштів): рахунок НОМЕР_1, відкритий в АТ "Банк Форвард", який розташований за адресою: місто Київ, вулиця Саксаганського, буд. 105.

Таким чином, враховуючи наявність у позивача банківського рахунку № НОМЕР_1 , відкритого у АТ "Банк Форвард", суд приходить до висновку, що відкриваючи 15.11.2019 виконавче провадження № 60625447, відповідач діяв на підставі та в межах повноважень, передбачених законом, підстави для повернення виконавчого документу стягувачу були відсутні.

Згідно з статтю 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частин першої та другої 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За результатами розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку, що відповідач, при прийнятті спірної постанови, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України, добросовісно та розсудливо, з урахуванням всіх обставин справи. Доводи та аргументи позивача не спростовують правомірності дій відповідача та не дають суду підстав для висновку про прийняття останнім неправомірної постанови.

Таким чином, з урахуванням усіх обставин справи, суд прийшов до висновку, що в задоволенні вказаної позовної заяви належить відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат, відповідно до ст. 139 КАС України, відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни (РНОКПП НОМЕР_3 , 02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, 6, оф.15), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Акціонерне товариство "Банк Форвард" (01032, вул. Саксаганського, 105, м. Київ, ) про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 60625447 від 15.11.2019 року, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 07 липня 2020 року.

Суддя Д.П. Зозуля