Справа № 1.380.2019.002103
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

06 липня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.002103 пров. № А/857/6790/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові заяву ОСОБА_1 про відвід судді Ільчишин Н.В. щодо розгляду апеляційних скарг Франківського районного суду м. Львова та Територіального управління державної судової адміністрації України в Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2020 року у справі №1.380.2019.002103 за позовом ОСОБА_1 до Франківського районного суду м. Львова, Територіального управління державної судової адміністрації України в Львівській області про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду знаходиться справа № 1.380.2019.002103 (апеляційне провадження №А/857/6790/20) щодо розгляду апеляційних скарг Франківського районного суду м. Львова та Територіального управління державної судової адміністрації України в Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2020 року.

Згідно витягів з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2020, вказану справу передано на розгляд складу колегії суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду: головуючий суддя Ільчишин Н.В., суддів Коваля Р.Й., Гуляка В.В.

Ухвалами Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Франківського районного суду м. Львова та Територіального управління державної судової адміністрації України в Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2020 року у справі №1.380.2019.002103 за позовом ОСОБА_1 до Франківського районного суду м. Львова, Територіального управління державної судової адміністрації України в Львівській області про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

Ухвалами Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2020 року призначено справу №1.380.2019.002103 до апеляційного розгляду у судовому засіданні на 08 липня 2020 року о 09 год. 30 хв. у залі судових засідань №4 Восьмого апеляційного адміністративного суду.

06.07.2020 до апеляційного суду ОСОБА_1 подано заяву про відвід судді Ільчишин Н.В. із підстав, що суддя-доповідач Ільчишин Н.В. тривалий час з травня 2008 року працювала суддею Франківського районного суду м.Львова під керівництвом незмінної голови цього суду Мартьянової С.М. , що підтверджується указом Президента України «Про призначення суддів» від 13.05.2008 №432/2008, постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» від 16.05.2013 №247-VII, відтак викликає сумнів у неупередженості та об`єктивності розгляду даної справи щодо правомірності дій та рішень Франківського районного суду м.Львова, колишнім суддею Франківського районного суду м.Львова.

Згідно частини 11 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд заяви здійснюється судом у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість заявленого відводу, суд апеляційної інстанції вважає, що заява про відвід є необґрунтованою з огляду на таке.

Відповідно до частини 3 статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно частини 4 статті 40 КАС України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відповідно до частини 1 статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно із частиною 2 цієї статті суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Статтею 37 КАС України передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді у першій інстанції після скасування попередніх рішення, постанови або ухвали про закриття провадження в адміністративній справі. Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення, крім випадку, коли проведення врегулювання спору за участю судді було ініційовано суддею, але до закінчення встановленого судом в ухвалі про відкриття провадження у справі строку сторона заперечила проти його проведення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду, винесеного за результатами нового розгляду цієї справи. Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами у цій адміністративній справі. Положення цієї частини не застосовуються у випадку розгляду заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами з підстав, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно частини 3 статті 39 КАС України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Заявляючи відвід судді-доповідачу Ільчишин Н.В., позивач вказує про її тривалу роботу з травня 2008 року суддею Франківського районного суду м.Львова, що підтверджується указом Президента України «Про призначення суддів» від 13.05.2008 №432/2008, постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» від 16.05.2013 №247-VII, відтак викликає сумнів у неупередженості та об`єктивності розгляду даної справи щодо правомірності дій та рішень Франківського районного суду м.Львова, колишнім суддею Франківського районного суду м.Львова під керівництвом її голови.

Частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) містить вимоги щодо неупередженості суду.

Загальна декларація з прав людини (стаття 10) та Міжнародний пакт про громадянські і політичні права (частина 1 статті 14) гарантує право кожної особи на розгляд її справи компетентним незалежним та неупередженим судом у встановленому законом порядку. Незалежне суддівство є відповідальним за належну реалізацію цього права. Незалежність суддів передбачає, що судді повинні приймати безсторонні рішення згідно з власною оцінкою фактів і знанням права, без будь-якого втручання, прямого або непрямого, з будь-якого боку і з будь-яких причин.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття (Розділ Другий показник. Об`єктивність. Бангалорські принципи поведінки суддів).

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини, наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII).

У контексті об`єктивного критерію у справі слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви безсторонності суддів.

В Основних принципах незалежності судових органів, схвалених резолюціями № 40/32 та № 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, зазначено, що судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів і відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонуки, тиску, погроз або втручання, прямого чи непрямого, з будь-якого боку і з яких би то не було причин.

Згідно статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що робота судді-доповідача Ільчишин Н.В. у Франківському районному суді м.Львова не є підставою для відводу, відповідно зміст заяви позивача про відвід судді та наведені в їх обґрунтування обставини, не містять даних, які б викликали сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, вказували на її заінтересованість в результаті розгляду справи при здійсненні правосуддя у цій справі. Крім цього, інших підстав для відводу, визначених статтею 36 КАС України, не встановлено під час розгляду заяви про відвід.

Отже, наведені позивачем, мотиви у заяві, не є підставою для відводу судді у відповідності до приписів статей 36, 37 КАС України.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, а тому підстави для її задоволення відсутні.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що оскільки заява про відвід надійшла до суду апеляційної інстанції 06.07.2020, тобто пізніше ніж за три робочі дні до судового засідання - 08.07.2020, така заява, у відповідності до абзацу 2 частини 4 статті 40 КАС України, не підлягає передачі на розгляд іншому судді.

Керуючись ст. ст. 36, 37, 39, 40, 321, 325, 328, КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_1 про відвід судді Ільчишин Н.В. у адміністративній справі № 1.380.2019.002103 визнати необґрунтованою та відмовити у її задоволенні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н. В. Ільчишин
судді Р. Й. Коваль
В. В. Гуляк