Справа № 761/46489/17
Суддя: Кондратенко О. О.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/36/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року

Шевченківський районний суд м.Києва

у складі:

головуючого судді Кондратенко О.О.,

при секретарі: Архипову І.Р.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017р. (направлено поштою 14.12.2017р.) Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Шевченківського районного суду м.Києва з адміністративним позовом до Центрального об`єднання управління Пенсійного фонду України у м.Києві (проведено заміну на належного відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві), в якому просить суд: - визнати протиправними дії відповідача та зобов`язати його встановити факт роботи на Шахтоуправлінні «Курахівське» Виробничого об`єднання «Красноармійськвугілля» в період з 08.12.1976р. по 29.08.1978р., врахувати його до страхового стажу та перерахувати пенсію за віком з дня її призначення, тобто з 08.04.2017р., а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначила, що при обчисленні її страхового стажу їй відмовлено у визначенні періоду роботи з 08.12.1976р. по 29.08.1978р. та включенні його до страхового стажу, оскільки на аркуші 5 трудової книжки не зазначена дата наказу №230к, яким її було звільнено з шахтоуправління «Курахівське» Виробничого об`єднання «Красноармійськвугілля» у зв`язку із виїздом на навчання (запис №6). Відмова відповідача викладена у листі від 22.08.2017р. Відмовляючи позивачці у підтвердженні періоду роботи, про який вона вказує у позові, відповідач послався на постанову КМУ від 12.08.2004р. №637 «Про порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в них». Позивачка наголошує на тому, що наказ №230к не зберігся, проте є ряд інших документів, які підтверджують факт її роботи на шахтоуправлінні «Курахівське» Виробничого об`єднання «Красноармійськвугілля» за період з 01.05.1976р. по 22.05.1981р.

З урахуванням наведеного позивачка вважає, що відмова відповідача, вкладена у листі від 22.08.2017р., у включенні до її страхового стажу періоду роботи з 08.12.1976р. по 29.08.1978р. та здійсненні даного виду розрахунку пенсії є протиправною, та тому просить зобов`язати відповідача вчинити дії, спрямовані на відновлення її прав.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Шевченківського районного суду м.Києва від 21.12.2017р. судова справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 розподілена судді Малинникову О.Ф.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Києва Малинникова О.Ф. від 04.01.2018р. за адміністративним позовом ОСОБА_1 відкрито провадження у адміністративній справі.

У червні 2018 року до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, в якому відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі, з огляду на те, що позивачка мала надати відповідачу для підтвердження періоду роботи та включення його до страхового стажу з 08.12.1976р. по 29.08.1978р. документи, які повинні містити відомості про періоди роботи, виписки з наказів, особові рахунки. Крім того, у відзвиві вказано, що згідно з постановою КМУ №203 від 29.03.2017 року «Про утворення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві» Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м.Києві, яке вказано у позові як відповідач, реорганізовано шляхом злиття та створено нову юридичну особу - Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві. За таких обставин належним відповідачем за позовом є Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві (), у зв`язку з цим поставлено питання про необхідність заміни неналежного відповідача належним.

У листопаді 2018 року у зв`язку із звільненням судді Малинникова О.Ф. проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого справу розподілено на суддю Кондратенко О.О.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Києва Кондратенко О.О. від 12.11.2018р. адміністративну справу прийнято до розгляду та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

У квітні 2019 року позивачка подала до суду заяву, згідно з якою надала додаткові докази, зокрема: свідоцтво про укладення шлюбу, комсомольський квиток.

Протокольною ухвалою суду від 14.08.2019р. за клопотанням представника позивача проведено заміну неналежного відповідача - Центральне об`єднання управління Пенсійного фонду України у м.Києві, на належного - Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві.

У вересні 2019 року від відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, до суду знову надійшов відзив на позовну заяві, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову. У відзиві вказано, що відповідно до матеріалів пенсійної справи з 08.04.2017р. позивачці призначено пенсію за віком відповідно до Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У липні 2017 року позивачка звернулась до відповідача для здійснення перерахунку пенсії з урахуванням додатково поданих документів на підствердження страхового стажу. Листом від 22.08.2017р. відповідач повідомив позивача про відмову у здійсненні перерахунку пенсії, оскільки основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності такої або відповідних записів в ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання а також архівними установами. Отже, позивачу необхідно надати відповідачу документи, які повинні містити відомості про періоди роботи, виписки з наказів, особові рахунки. При цьому до відзиву було долучено копії матеріалів пенсійної справи позивачки.

У судове засідання позивач та його представник не з`явились, проте від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак у відзиві на позов було викладено прохання про розгляд справи за відсутності представника відповідача у зв`язку із зайнятістю у іншому процесі.

Відповідно до ч.3 ст.194 КАС України судовий розгляд здійснено в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, зокрема копіями матеріалів пенсійної справи, що на підставі заяви позивачки від 01.06.2017р. їй призначено з 08.04.2017р. пенсію за віком відповідно до Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До заяви про призначення пенсії позивачкою було долучено ряд документів, в тому числі і копію трудової книжки ОСОБА_1 .

Свідоцтвом про укладення шлюбу підтверджується, що 05.08.1994р. позивачка уклала шлюб з ОСОБА_3 та змінила прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 .

Згідно з матеріалами пенсійної справи до розрахунку страхового стажу позивача відповідачем не було враховано період з 08.12.1976р. по 29.08.1978р.

З копії трудової книжки позивача вбачається, що в ній міститься запис №5, згідно з яким вона 08.12.1976р. була прийнята на роботу штукатура в шахтоуправління «Курахівське» Красноармійського виробничого об`єднання по видобутку вугілля Міністерства вугільної промисловості Української РСР. Згідно запису під №6 позивачка була звільнена із вказаної роботи 29.08.1978 року у зв`язку з виїздом на навчання.

При цьому, в трудовій книжці щодо запису №6 «Уволена в связи с выездом на учебу» не вказано дату видання наказу про її звільнення, а вказано лише наказ № 230к.

07.07.2017р. Відокремленим підрозділом Шахта «Курахівська» державного підприємства «Селидіввугілля» Міністерства енергетики та вугільної промисловості України (далі - ВП Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля») позивачці було видано довідку №224, в якій вказано, що вона працювала у ВП Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» з 08.12.1976р. по 29.08.1978р. в якості штукатура. В довідці також вказано інформацію про діяльність шахти, в тому числі щодо реорганізацій та змін назви шахти і шахтоуправління.

Довідкою від 13.07.2017р. № 238 Відокремлений підрозділ Шахта «Курахівська» державного підприємства «Селидіввугілля» Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, підтвердив, що видана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідка №224 від 07.07.2017р., яка підтверджує стаж роботи з 08.12.1976р. по 29.08.1978р. в шахтоуправлінні «Курахівське» Красноармійського виробничого обєднання по видобутку вугілля, виписана в повному об`ємі згідно з особовою архівною карточкою ф.Т-2, розрахункових особових рахунків, які наявні в архіві Виробничого підрозділу шахта «Курахівська ДП «Селидіввугілля». При цьому в довідці також вказано, що дати наказів про прийом та на звільнення вказати не має можливості, оскільки ці документи не збереглись по причині неодноразового залиття архіву.

09.08.2017р. ВП Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» позивачці видано довідку про заробітну плату для обчислення пенсії.

31.07.2017р., як вбачається з копій пенсійної справи, позивачка звернулась до відповідача з заявою про долучення до матеріалів пенсійної справи вказаних вище довідок і особової архівної карточки Т-2 та здійснення перерахунку страхового стажу і пенсії.

Листом від 22.08.2017р. за №48184 відповідач повідомив позивачку про результат розгляду її заяви та відмовив у здійсненні розрахунку пенсії з урахуванням страхового стажу за період з 08.12.1976р. по 29.08.1978р. Відмова мотивована тим, що для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки з наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про переоди роботи, а тому позивачці слід надати відповідачу відповідні документи.

При цьому у матеріалах пенсійної справи позивачки міститься заява позивачки від 01.08.2018р., в якій вона просила залишити її заяву від 31.07.2017р. без розгляду.

Однак, наявність в пенсійній справі такої заяви позивачки не породжує правових наслідків, оскільки відповідачем за заявою позивачки від 31.07.2017р. було прийнято рішення у формі листа від 22.08.2017р.

В той же час, період роботи позивачки з 08.12.1976р. по 29.08.1978р. відповідач не зарахував до страхового стажу при призначенні її пенсії на підставі заяви від 01.06.2017р. не дивлячись на додатково надані нею документи.

З наявної у матеріалах судової справи фотокопії журналу «Алфавит робочих» шахта «Кураховская» з 1976р. по 1981р. вбачається, що в ньому міститься запис про ОСОБА_1 , а надані позивачкою фотокопії особових рахунків за №1324 підтверджують здійснені їй нарахування, зокрема за серпень та грудень 1977р.

У особовій архівній карточці ф.Т-2 на ОСОБА_1 , копія якої засвідчена підписом директора та печеткою ВП Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» міститься запис в графі «№табеля» - 1324 та запис про початок роботи з 08.12.1976р., а також запис про звільнення з роботи з 29.08.1978р. Крім того, міститься запис з підписом наступного змісту: «Трудовую книжку получила». Заповненою, серед іншого, є і графа про членство позивачки в ВЛКСМ з 1973р.

З копії комсомольського квитка №17350475 на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що остання є членом ВЛКСМ з квітня 1973р. Селидівський міський ЛКСМ України Донецької області, членські внески сплаченувались 1976, 1977, по липень 1978р. (уплачено КПСС).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Спірні правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV).

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону № 1058-IV в редакції, яка діяла на час звернення позивачки до відповідача, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

В той же час, у ст.1 вказаного Закону міститься наступне визначення стархового стажу - страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з ч.4 ст.24 Закону № 1058-IV в редакції, яка діяла на час звернення позивачки до відповідача, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. набрав чинності від 01.01.2004р.

Отже, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до 01.01.2004р., зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991р. передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно зі ст.48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (надалі - Порядок № 637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993р. № 301 (301-93-п) «Про трудові книжки працівників», та прийнятою відповідно до зазначеної постанови Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 №58 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. за № 110.

Відповідно до п.п.1.1 Інструкції №110 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Крім того, відповідно статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Пунктом 4.2. передбачено, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

З аналізу викладених вище положень, суд зазначає, що органи, які призначають пенсію мають право перевіряти надані заявником документи, а саме вимагаючи відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряючи обґрунтованість їх видачі.

Такі повноваження Пенсійного фонду повинні бути використані з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких вони спрямовані.

Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на проведення перевірки відомостей у поданих позивачем документах. Отже, відповідач своїм правом, яке дає йому діюче законодавство, не скористався і прийняв рішення про відмову у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду з 08.12.1976р. по 29.08.1978р.

Натомість, матеріали справи свідчать, що позивачем вчинялись дії, спрямовані на отримання документів, які містили відомості про період її роботи в шахтоуправлінні «Курахівське», а отримані документи, в тому числі копії наявних архівних документів, надавались відповідачу.

При цьому, на переконання суду, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Крім цього, потрібно враховувати, що Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 по справі №754/14898/15-а дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

З довідки ВП Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» від 13.07.2017р. №238, наданій позивачці, вбачається, що надати накази про зарахування її на роботу та її звільнення державне підприємство «Селідовуголь» відокремлений підрозділ «Шахта «Кураховська» немає можливості, оскільки документи не збереглися по причині неодноразового затоплення архіву. Однак вказаним підприємством надані копії інших наявних документів, які містять відомості про період роботи ОСОБА_1 з 08.12.1976р. по 29.08.1978р. в шахтоуправлінні «Курахівське» Красноармійського виробничого обєднання по видобутку вугілля.

Таким чином, окрім записів за вказаний період у трудовій книжці позивачки, один з яких - щодо звільнення містить неточності, позивачкою надані інші документи, які містять відомості про період її роботи з 08.12.1976р. по 29.08.1978р.

Отже, враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про підтвердження факту роботи ОСОБА_1 у період з 08.12.1976р. по 29.08.1978р. в шахтоуправлінні «Курахівське» Красноармійського виробничого обєднання по видобутку вугілля Міністерства вугільної промисловості Української РСР, а тому вказаний період підлягає зарахуванню до стажу роботи. За таких обставин, дії Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо відмови у зарахуванні до трудового стажу позивачки вказаного періоду роботи є протиправними.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Отже, наявні підстави для захисту прав позивача шляхом визнання неправомірними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо відмови у проведенні перахунку пенсії з урахуванням страхового стажу за період з 08.12.1976р. по 29.08.1978р. та не зарахування вказаного періоду до страхового стажу, а також зобов`язання відповідача зарахувати до стажу період роботи позивача з 08.12.1976р. по 29.08.1978р. та здійснити порахунок пенсії за віком позивача з дня її призначення, тобто з 08.04.2017р., з урахуванням стахового стажу з 08.12.1976р. по 29.08.1978р.

Відповідно до частини 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відтак, беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись положеннями статей 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, ст. ст. 241-246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (, вул.Бульварно-Кудрявська, 16, м.Київ, 04053) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірним дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у проведенні перахунку пенсії з урахуванням страхового стажу за період з 08 грудня 1976 року по 29 серпня 1978 року та не зарахування до стажу періоду з 08 грудня 1976 року по 29 серпня 1978 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві (, вул.Бульварно-Кудрявська, 16, м.Київ, 04053) зарахувати до стажу ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) період роботи з 08 грудня 1976 року по 29 серпня 1978 року та здійснити перерахунок пенсії за віком з дня її призначення, тобто з 08 квітня 2017 року, з урахуванням стахового стажу з 08 грудня 1976 року по 29 серпня 1978 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (, вул.Бульварно-Кудрявська, 16, м.Київ, 04053).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: