Справа № 240/9010/20
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

06 липня 2020 року м. Житомир справа № 240/9010/20

категорія 112030300

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Майстренко Н.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , у якій він просить визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 15.02.2014 по 31.07.2014 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії протиправними; зобов`язати відповідача здійснити розрахунок, нарахувати та виплатити йому компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Овруцького районного суду Житомирської області від 10.09.2014 у справі №284/1659/14-а за період з 15.02.2014 по 31.07.2014 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії, тобто по 16.07.2019.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 17.06.2020 вказана позовна заява була залишена без руху, а позивачу було надано строк на усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Здійснивши перевірку позовної заяви на її відповідність вимогам ст.ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), суддя встановила, що позовна заява подана до суду з пропуском шестимісячного строку звернення, визначеного ст. 122 КАС України. У зв`язку з цим, було винесено ухвалу від 17.06.2020, якою позовну заяву залишено без руху, а позивачу надано строк для подання до суду заяви про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.

До суду надійшло клопотання, в якому позивач зазначив, що строк звернення до суду був пропущений ним з поважних причин, а тому просив його поновити. В обґрунтування заяви вказав, що він не має юридичної освіти, та зазначає, що про порушення своїх прав дізнався у грудні 2019 року. З огляду на позицію Конституційного Суду України, що міститься в рішеннях № 8-рп/2013 та № 9-рп/2013, а також на підставі аналізу положення щодо строків звернення до суду в системному зв`язку з положенням частини другої статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" Верховний Суд у справі №646/6250/17 дійшов висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом. Окремо Суд зазначив, що неможливість обмеження шестимісячним строком обов`язку України як держави забезпечити реалізацію громадянином України свого конституційного права на соціальний захист підтверджується також встановленим статтями 256 та 257 Цивільного кодексу України трирічним строком позовної давності, який означає строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У протилежному випадку обов`язок громадянина зокрема, у формі майнового зобов`язанні перед державою підлягав би судовому захисту протягом 3 років, а такий же обов`язок держави перед громадянином - 6 місяців.

Розглянувши зазначене клопотання, суд встановив наступне.

Частинами 1, 2 статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Встановлений ст. 122 КАС України строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З аналізу зазначених норм вбачається, що процесуальне законодавство пов`язує початок перебігу строку на звернення до адміністративного суду з моментом, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення з даним позовом до суду стала невиплата позивачу Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, нарахованої за період з 15.02.2014 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії на виконання постанови Народицького районного суду Житомирської області від 10.09.2014 у справі №284/1659/14-а.

Статтею 2 Закону України від 19.10.2000 № 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів (в тому числі й пенсії), нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно зі ст. 4 Закону України від 19.10.2000 № 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

При цьому, зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається та не заперечується позивачем, що нараховані позивачу на виконання постанови Народицького районного суду Житомирської області від 10.09.2014 у справі №284/1659/14-а суми пенсії були виплачені йому 16.07.2019.

Суд зазначає, що доказами того, що особа знала про порушення своїх прав є не тільки її дії, спрямовані на захист порушених прав, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

При цьому, як було зазначено, загальний шестимісячний строк звернення з позовом до суду встановлюється КАС України, а не Цивільним кодексом України, який позивач наводить для обґрунтування необхідності однакового правового регулювання в частині строків звернення до суду для всіх суб`єктів спірних правовідносин.

Суд наголошує на тому, що законодавець у ст. 122 КАС України виклав саме таке правове регулювання, яке встановлює до правовідносин, що виникли у даній справі, загальне правило про шестимісячний строк звернення з позовом до суду. У суду немає підстав тлумачити приписи Цивільного кодексу України як норми, що встановлюють інші строки для спору, який виник у даній справі.

Таким чином, суд вважає, що саме з моменту виплати ОСОБА_1 пенсії без компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати, позивач дізнався (мав реальну можливість дізнатися) про порушення своїх прав Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Відтак, перебіг строку звернення до адміністративного суд почався для позивача 17.07.2019, тобто з наступного дня після виплати пенсії без компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати, та закінчився 17.01.2020, після спливу шестимісячного строку з дня, коли позивач дізнався про порушення свого права на виплату компенсації втрати частини доходів.

Водночас, з вказаним позовом до суду ОСОБА_1 звернувся 12.06.2020, що свідчить на користь висновку про пропуск позивачем встановленого ст. 122 КАС України строку на звернення до суду.

З даного приводу суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог КАС України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, в тому числі звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Таким чином, поважність причин пропуску строку звернення до суду не може бути пов`язана з тим, що позивач не має юридичної освіти та не знає законодавства, оскільки така обставина не пов`язана з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для подання позову до суду.

Той факт, що із заявою про виплату компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Народицького районного суду Житомирської області, позивач звернувся до відповідача у грудні 2019 року, не змінює часу, з якого він повинен був або міг дізнатись про порушення своїх прав.

Зазначена дата свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду, а є лише фактично штучно створеною часовою передумовою звернення до суду.

Щодо посилання на постанову Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №646/6250/17, суд відмічає, що Верховний Суд у цій постанові вказує: "З огляду на позицію Конституційного Суду України, що міститься в рішеннях №8-рп/2013 і № 9-рп/2013, а також на підставі аналізу положення частини першої статті 99 КАС України в системному зв`язку з положенням частини другої статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" колегія суддів дійшла до висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом."

Однак, у вказаних рішеннях не досліджувалось питання застосування строків звернення до суду з позовною заявою про виплату сум компенсації за втрату частини доходів у зв`язку із порушенням термінів виплати пенсії, а лише вказано на незастосування строків подачі позовної заяви з вимогами, що пов`язані з виплатою сум пенсії за минулий час.

Враховуючи викладене, судом не встановлено наявності поважних причин, за яких позивач не міг звернутися до адміністративного суду в межах визначеного законодавством строку.

Будь-яких істотних і вагомих причин пропуску строку на звернення до суду, які б непереборно перешкоджали позивачу звернутись до суду або надавали б суду підстави обчислювати строк звернення до суду з іншої дати, ніж з 17.07.2019, та вважати строк звернення до суду не пропущеним або пропущеним, але з поважних причин, поданий позов із клопотанням про поновлення пропущеного строку не містять.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позивачем не підтверджено поважності причин пропуску строку звернення до суду тривалістю майже півроку, що є досить істотною затримкою для реалізації процесуального інтересу на отримання судового захисту порушених прав.

При вирішенні процесуального питання щодо дотримання строків звернення до суду суд також враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, у справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії" Суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У Справі "Пономарьов проти України" Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Також прецедентна практика Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Круз проти Польщі" виходить з того, що реалізуючі п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, позовна заява повертається позивачеві.

Таким чином, беручи до уваги те, що позивачем пропущено строк звернення до суду, а на обґрунтування клопотання про поновлення строку звернення ним не наведено жодних поважних причин його пропуску, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду, у строк та в порядку, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Встановлений строк на апеляційне оскарження відповідно до п. 3 Розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя Н.М. Майстренко