Справа № 580/1867/20
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2020-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 року справа № 580/1867/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тимошенко В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення,

встановив:

27 травня 2020 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.04.2020 №.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що оскаржуване рішення є незаконним, оскільки ним своєчасно сплачений єдиний податок, а тому твердження відповідача є безпідставними.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

30.06.2020 відповідачем до суду надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що ОСОБА_1 станом на дату проведення камеральної перевірки, а саме 23.04.2020 податкове зобов`язання за січень та лютий 2020 року на суму 1889,2 грн не було сплачено.

Грошові кошти згідно наданих позивачем квитанцій від 18.02.2020 в сумі 944,60 грн та від 16.01.2020 в сумі 944,60 грн зараховано податковим органом в порядку черговості в рахунок погашення податкового боргу платника за попередній період.

Крім того, звернув увагу суду, щодо помилковості висновку позивача, щодо 11 днів прострочення, які зазначені в ППР. Цифри 1 1, зазначені в податковому повідомленні-рішенні № формуються в автоматизованому порядку і свідчать про несплату грошового зобов`язання у різні періоди - у січні (1) та у лютому (1) 2020 року. Формальні недоліки у податковому повідомленні-рішенні не спростовують зміст акту перевірки ОСОБА_1 , згідно якого позивачем не сплачено узгоджену суму податкового зобов`язання.

На підставі ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає таке.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 16.02.2016 та перебуває на спрощеній системі оподаткування (2 група).

На підставі ст. 20 Кодексу, у порядку, визначеному статтею 76 розділу 2 Кодексу проведено ГУ ДПС у Черкаської області камеральну перевірку своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань до бюджету фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , за результатами якої виявлено порушення ст. 295 Кодексу, про що складено відповідний акт від23.04.2020 №3686/23-00-50-3323/.

23.04.2020 на підставі вказаного акта податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.04.2020 №, яким позивача зобов`язано сплатити штраф у розмірі 944,60 грн за затримку на 11 календарних днів сплати фізичною особою грошового зобов`язання єдиного податку в сумі 1889,20 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Підпунктом75.1статті75 Податкового кодексу України передбачено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п. п. 75.1.1. ст.75 Податкового кодексу України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Таким чином, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. При цьому будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання платником податків податкової звітної документації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності. Наведене свідчить про обов`язковий характер камеральної перевірки, яка проводиться у випадку подання платником звітних документів до контролюючого органу. А відтак камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, візуальну перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

Законодавчо установлені обмеження щодо повноважень податкового органу під час проведення камеральної перевірки (яка характеризується спрощеним порядком її призначення і проведення, не передбачає присутність платника та можливість подання ним пояснень тощо) є однією з гарантій прав платника, що забезпечують дотримання балансу публічних і приватних інтересів.

Камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, а тому під час проведення камеральної перевірки не має правових підстав для визначення порушень термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання оскільки останні перебувають поза межами даної перевірки.

За результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (п. 86.2 ст. 86 ПК України).

На підставі ст. 20 Податкового кодексу України, у порядку, визначеному статтею 76 розділу 2 Кодексу проведено ГУ ДПС у Черкаської області камеральну перевірку своєчасності сплати узгоджених податкових зобо`язань до бюджету фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , за результатами якої виявлено порушення ст. 295 Кодексу, про що складено відповідний акт від23.04.2020 №3686/23-00-50-3323/.

За правилами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених Кодексом.

Згідно ч. 295.1 ст. 295 Кодексу, платники єдиного податку першої та другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Відповідно до ст.122 Кодексу, несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку.

Судом встановлено, що станом на дату проведення камеральної перевірки, а саме 23.04.2020 податкове зобов`язання за січень та лютий 2020 року на суму 1889,2 грн не сплачено.

Суд зазначає, що грошові кошти згідно наданих позивачем квитанцій від 18.02.2020 в сумі 944,60 грн та від 16.01.2020 в сумі 944,60 грн зараховані податковим органом в порядку черговості в рахунок погашення податкового боргу платника за попередній період.

Так, відповідно до ч. 87.9 ст.87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

При погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені (абз. 1 п. 131.2 ст. 131 Податкового кодексу України).

Якщо платник податків не виконує встановленої абзацом першим п. 131.2 ст. 131

Податкового кодексу України черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному п. 131. 2 ст. 131 Податкового кодексу України.

Суд звертає увагу, що податковий борг виник у позивача в зв`язку з несвоєчасною сплатою штрафних санкцій згідно ППР № від 16.01.2019 на суму 4637,89 грн. та нарахуваннями пені, яке складено за результатами камеральної перевірки своєчасності сплати податкових зобов`язань по єдиному податку (акт №1110/23-00-50- 1322/ від 20.11.2018) та направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу платника.

Суд зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення сформовано у відповідності до Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1204 від 28.12.2015.

Згідно з п. l Розділу II Порядку, контролюючий орган визначає суму нарахування (зменшення) грошових, податкових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань, що передбачені Кодексом або іншим законодавством, і складає податкове повідомлення-рішення.

У випадках, зазначених у пункті 1 цього розділу, відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення за формою «Ш» - у разі застосування штрафних санкцій за порушення строків сплати грошових зобов`язань (додаток 4).

Формальні недоліки у податковому повідомленні-рішенні не спростовують зміст акту перевірки ОСОБА_1 , згідно якого позивачем не сплачено узгоджену суму податкового зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на наведене вище, судом встановлено, що виносячи оскаржуване податкове повідомлення-рішення, відповідач діяв в межах своїх повноважень, обгрунтовано та правомірно.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивачеві відмовлено у задоволенні позовних вимог, відсутні підстави для розподілу судового збору згідно статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 12, 14, 72, 76, 90, 241-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскаржена в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст складений 07.07.2020.

Суддя В.П. Тимошенко