Справа № 488/987/20
Суддя: Селіщева Л. І.
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/987/20
Провадження № 2-а/488/50/20 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

30.06.2020 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі судді Селіщевої Л.І.,

при секретарі Тузові Р.О.,

розглянувши у спрощеному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із даним адміністративним позовом, в обґрунтування якого вказав, що постановою серії ЕАК № 2314629 від 29.03.2020 р., винесеною інспектором патрульної поліції лейтенантом поліції роти 1 батальйону ІУ УПП в Миколаївській області Заліяном Е.Д., він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, згідно якої на нього був накладений штраф у розмірі 340 грн. Дана постанова була мотивована тим, що позивач керував транспортним засобом, у якого режим роботи світлових приладів не відповідав вимогам конструкції транспортного засобу, а саме не працював покажчик поворотів та задні стопові ліхтарі, що є порушенням п. 31.4.3. ПДР України.

Позивач не погодився із винесеною відносно нього постановою та вказав, що світлові прилади у транспортному засобі, яким він керував, були справними і відповідали конструкції транспортного засобу. Також позивач посилався на те, що інспектор поліції не взяв до уваги його пояснення, однобічно та поверхово провів розгляд справи, та безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності.

Посилаючись на це, позивач просив скасувати постанову серії ЕАК № 2314629 від 29.03.2020 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Ухвалою судді від 22.04.2020 року було відкрито провадження у даній справі і призначено її розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи.

Від відповідача до суду надійшов відзив, у якому він заперечував проти позову мотивуючи це тим, що позивач обґрунтовано був притягнутий до адміністративної відповідальності при обставинах, що викладені в оскаржуваній постанові. Відзив відповідача долучений до матеріалів даної справи.

Дослідивши зібрані по справі письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом тощо.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху (далі - Правила), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (зі змінами).

Згідно з п. 1.9. ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті. Однією з підстав зупинки транспортного засобу є порушення водіями Правил дорожнього руху.

В силу п. 2.3. а, б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу, а також бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 31.1. ПДР України визначено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

В силу п. 31.4.3. ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам. Зокрема, якщо зовнішні світлові прилади: кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Пунктом 6.1.7.2 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання», визначено, що сигнали гальмування мають вмикатися під час приведення у дію відповідних органів керування гальмівних систем та функціонувати у сталому режимі весь період гальмування.

Відповідальність за порушення водієм правил керування транспортним засобом, правил користування ременями безпеки або мотошоломами передбачена ст. 121 КУпАП, і згідно частини першої цієї статті керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судовим розглядом встановлено, що позивач по даній справі ОСОБА_1 29.03.2020 року близько 17 год. 14 хв. рухався у м. Миколаєві по пр. Богоявленському 234 в, та керував автомобілем ВАЗ 2101 р/н НОМЕР_1 з причепом КРД 050122 р/н НОМЕР_2 , у якого режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідав вимогам конструкції транспортного засобу, а саме не працювали покажчики поворотів та задні стопові ліхтарі, що є порушенням п. 31.4.3 ПДР.

Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується наявним у справі та дослідженим у судовому засіданні відеозаписом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що інспектор поліції правомірно виніс оскаржувану постанову та притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

В свою чергу позивач не надав жодного доказу, який би спростовував висновки суду, і його доводи зводилися лише до неправомірності дій інспекторів поліції.

В силу приписів ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову. Така позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14.03.2018 р. у адміністративній справі № 760/2846/17.

Із врахуванням цього, суд знаходить дії посадової особи відповідача правомірними і такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

Крім цього, суд вважає необхідним зазначити, що для провадження у справах про адміністративні правопорушення характерним є специфічний вид доказу - безпосередні спостереження осіб, уповноважених на складання протоколу (постанови) про адміністративне правопорушення і на проведення адміністративного розслідування, які фіксуються.

Достатнім доказом правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності відповідача у даній категорії справ (оскарження рішень поліцейських патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності) є відповідні пояснення поліцейського, який виніс оскаржувану постанову та свідчення поліцейських - свідків, які були в одному екіпажі з поліцейським, який виніс оскаржувану постанову. Такі докази будуть достатніми, допоки не буде надано обґрунтованих належних доказів, які безсумнівно спростують пояснення та свідчення поліцейських.

Виходячи із такого, суд приходить до висновку, що постанова, яка складена посадовою особою відповідача у відповідності до вимог законодавства, та надані відповідачем докази переконливо доводять факт порушення позивачем ПДР, і ним не надано доказів, які б це спростували.

З огляду на вищевикладене, суд знаходить позов необґрунтованим, не доведеним і через це не вбачає підстав для його задоволення.

Керуючись ст. ст. 5-6; 8-9, 11, 241 - 245, 250, 293, 295 КАС України, -

В и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.І. Селіщева