Справа № 200/10900/19-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року справа №200/10900/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного відкритого акціонерного товариства «Шахтобудівельне управління № 5» на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року з розгляду заяви Державного відкритого акціонерного товариства «Шахтобудівельне управління № 5» в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України у справі № 200/10900/19-а (головуючий суддя І інстанції Аканов О.О.), складену у м. Слов`янськ Донецької області 19 травня 2020 року, за позовом Державного відкритого акціонерного товариства «Шахтобудівельне управління № 5» до Добропільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання протиправними дії та бездіяльності про відмову у скасуванні податкової застави та відмови у знятті усіх обмежень щодо майнових активів Державного відкритого акціонерного товариства «Шахтобудівельне управління № 5», зобов`язання повторно розглянути лист від 08 липня 2019 року та винести постанову про скасування податкової застави та зняття усіх обмежень щодо майнових активів Державного відкритого акціонерного товариства «Шахтобудівельне управління № 5», -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року позов Державного відкритого акціонерного товариства «Шахтобудівельне управління № 5» задоволено частково. Визнано протиправною відмову Добропільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, яка викладена у листі від 23 липня 2019 року №14.27/22-7343. Зобов`язано Добропільський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області повторно розглянути лист Державного відкритого акціонерного товариства Шахтобудівельне управління №5 від 08 липня 2019 року з урахуванням висновків суду. В іншій частині позову відмовлено (а.с. 154-156 т.1).

У травні 2020 року від Державного відкритого акціонерного товариства «Шахтобудівельне управління №5» до суду надійшла заява, в якій заявник просить визнати протиправною бездіяльність Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) щодо невиконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року по справі №200/10900/19-а; направити окрему ухвалу до Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) та управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) для реагування та вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону (а.с. 200-203 т.1).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 заяву підприємства залишено без задоволення (а.с. 37-38 т. 2).

Не погодившись з судовим рішенням, Державне відкрите акціонерне товариство «Шахтобудівельне управління №5» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року, прийняти нову ухвалу, якою задовольнити подану заяву.

В обґрунтування апеляційної скарги, заявником зазначено, що судове рішення виконано не в повній мірі, а саме не надано відповідь щодо обмеження майнових прав позивача постановою Добропільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про арешт майна боржника від 08 лютого 2018 року у виконавчому провадженні №49365922, якою накладено арешт на все нерухоме майно.

Вважає, що листом від 22 листопада 2019 року № 14.27/22-7343, який надано на виконання рішення суду знову проігноровано прохання позивача, яке було викладено в листі щодо зняття всіх обмежень щодо майнових активів ДВАТ «Шахтобудівельне управління №5» (а.с. 124-127 т.2).

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі задовольнити частково, а ухвалу суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на адресу відповідача надіслано лист, в якому зазначено, що в межах процедури ліквідації підприємства в результаті припинення діяльності позивачча встановлено, що активи підприємства знаходяться у податковій заставі, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів. Податкова застава та арешт активів підприємства унеможливлює роботу ліквідаційної комісії, що порушує ст.112 ст.110 Цивільного кодексу України щодо черговості задоволення вимог кредиторів, так як існує заборгованість з заробітної плати та зобов`язання перед державними соціальними фондами. Просили скасувати податкову заставу та зняти всі обмеження щодо майнових активів ДВАТ «Шахтобудівельне управління №5» (а.с. 32-33 т.1).

Листом Добропільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 23 липня 2019 року №14.27/22-7343 відповідачем за результатами розгляду звернення позивача, повідомлено про підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника, передбачені ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження». Роз`яснено про зняття арешту за рішенням суду в інших випадках (а.с. 34-35 т.1).

Не погодившись з наданою відповіддю, позивач звернувся до суду з даним позовом за результатами розгляду якого Донецьким окружним адміністративним судом прийнято рішенням від 17 жовтня 2019 року про часткове задоволення позовних вимог та зокрема, зобов`язання Добропільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області повторно розглянути лист Державного відкритого акціонерного товариства Шахтобудівельне управління №5 від 08 липня 2019 року з урахуванням висновків суду. В іншій частині позову відмовлено.

При цьому в зазначеному рішенні , суд першої інстанції зобов`язав державну виконавчу службу повторно розглянути питання про обмеження прав позивача шляхом накладання відповідачем арешту майна боржника постановою від 08.02.2018 р. у виконавчому провадженні № 49365922 (а.с. 154-156 т.1).

На виконання вищевказаного рішення Добропільським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області повторно розглянуто звернення ліквідатора Державного відкритого акціонерного товариства «Шахтобудівельне управління №5» та 22 листопада 2019 року за вих.№14.27/22-7343 направлено заявнику листа за результатами повторного розгляду звернення, однак у зазначеному відповіді знов відповідач не навів підстави неможливості зняття арешту та обмежень щодо майнових активів заявника (а.с. 211-213 т.1).

13 травня 2020 року від Державного відкритого акціонерного товариства «Шахтобудівельне управління №5» до суду надійшла заява, в якій заявник ,з посилання на ст. 383 КАС України, просить визнати протиправною бездіяльність Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) щодо невиконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року по справі №200/10900/19-а; направити окрему ухвалу до Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) та управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) для реагування та вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону (а.с. 200-203 т.1).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 заяву підприємства залишено без задоволення (а.с. 37-38 т. 2), з висновком, що рішення суду першої інстанції виконано у повному обсязі.

Вищевказана ухвала є спірною в рамках даної справи.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Поняття способів захисту прав, свобод та інтересів особи в адміністративному судочинстві охоплюється визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цих прав, свобод та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Згідно частин 1,2,3 ст. 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Судовий контроль є спеціальним видом провадження в адміністративному судочинстві, відмінним від позовного. Головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.

Правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

З аналізу вищевказаних норм права вбачається, що процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 5 лютого 2020 року у справі №640/10843/19.

Суд звертає увагу, що вищезазначені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вищевказаного рішення Добропільським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області повторно розглянуто звернення ліквідатора Державного відкритого акціонерного товариства «Шахтобудівельне управління №5» від 08.07.2019 року та 22 листопада 2019 року за вих.№14.27/22-7343 направлено заявнику листа за результатами повторного розгляду звернення (а.с. 211-213 т.1).

З аналізу цієї відповіді слідує, що вона не охоплює розгляд питання щодо обмеження майнових прав позивача постановою Добропільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про арешт майна боржника від 08 лютого 2018 року у виконавчому провадженні №49365922, якою накладено арешт на все нерухоме майно, яке було заявлено в рамках подання заяви в липні 2019 року щодо скасування податкової застави та зняття всіх обмежень щодо майнових активів ДВАТ «Шахтобудівельне управління №5».

При цьому, суд першої інстанції, приймаючи рішення по суті вимог дійшов висновку, що листом відповідача від 23 липня 2019 року №14.27/22-7343 тільки повідомлено позивача про підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника, передбачені ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження». Роз`яснено про зняття арешту за рішенням суду в інших випадках, однак питання обмеження майнових прав позивача постановою Добропільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про арешт майна боржника від 08 лютого 2018 року в накладеного в рамках виконавчого провадження №49365922, якою накладено арешт на все нерухоме майно було проігноровано.

Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем не в повній мірі виконано рішення суду першої інстанції, однак суд першої інстанції приймаючи ухвалу про відмову у задоволені заяви позивача в рамках ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України дійшов протилежного висновку про повне виконання рішення суду з наданням відповіді від 22 листопада 2019 року за вих.№14.27/22-7343,не переконавшись у виконанні свого рішення в зазначенням питанні, що тягне за собою необхідність її скасування та задоволення поданої заяви.

Однак, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями на задоволення заяви позивача, поданої за ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України та прийняття окремої ухвали суду, з огляду на наступне.

Як вже зазначалось раніше, відповідно до ч. 6 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Стаття 249 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає прийняття окремої ухвали у разі порушення закону, та направлення її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Однак, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги ухвалює судові рішення у формі постанов згідно з вимогами, встановленими статтею 34 та главою 9 розділу II цього Кодексу, з урахуванням особливостей, зазначених у цій главі (ч. 1 ст. 321 Кодексу адміністративного судочинства України).

Ця норма є імперативною та не має виключень.

Згідно з ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відтак, враховуючи те, що за результатами розгляду заяви поданої до суду першої інстанції за ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України (у разі необхідності її задоволення, як в даному випадку) має бути прийнята окрема ухвала, а суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає виключно постанову, суд дійшов висновку про необхідність використання вимог ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви з урахуванням висновків суду.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати ухвалу суду першої інстанції та часткового задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного відкритого акціонерного товариства «Шахтобудівельне управління № 5» - задовольнити частково.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року у справі № 200/10900/19-а - скасувати, а справу направити до Донецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду заяви позивача в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням висновків суду.

Постанова суду апеляційної інстанції у справі набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 08 липня 2020 року.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

Г.М. Міронова