Справа № 120/3008/20-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

08 липня 2020 р. Справа № 120/3008/20-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Сало Павло Ігорович, перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Калинівської міської ради в особі державного реєстратора Бохонко Вікторії Олександрівни (, місцезнаходження: вул. В. Нестерчука, 47, м. Калинівка, Вінницька область, 22400) про скасування запису про державну реєстрацію іншого речового права,

ВСТАНОВИВ:

03.07.2020 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Калинівської міської ради в особі державного реєстратора Бохонко В.О. про скасування запису про державну реєстрацію іншого речового права (права оренди земельної ділянки) за № 35145587 від 21.01.2020 (підстава виникнення права: договір оренди землі № 10, виданий 01.01.2020, видавник: фермерське господарство "Зорецвіт" та ОСОБА_1 ).

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач є власником земельної ділянки за кадастровим номером :02:000:0249 площею 2,2496 га, яка розташована на території Комунарівської сільської ради Калинівського району Вінницької області (цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва). Право власності позивача на зазначену ділянку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 267876, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 10.07.2008 під № 18.

20.12.2019 позивач уклав договір оренди землі № 10, яким передав земельну ділянку за кадастровим номером :02:000:0249 в оренду фермерському господарству "Зорецвіт". З метою внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно уповноважена особа позивача за довіреністю, голова фермерського господарства "Зорецвіт" Мазур І.С., звернулася з відповідною заявою до державного реєстратора Калинівської міської ради Вінницької області Бохонко В.О. 21.01.2020 державний реєстратор Бохонко В.О. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 50768037 від 23.01.2020 09:09:11 внесла запис про право оренди земельної ділянки позивача фермерським господарством "Зорецвіт" на підставі договору оренди землі № 10 від 01.01.2020. Позивач вказує на те, що договір оренди № 10 від 01.01.2020, зазначений у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 197379533 від 23.01.2020, є підробленим, а зазначена у ньому земельна ділянка розташована на території іншої сільської ради, а саме: Корделіської сільської ради Калинівського району Вінницької області. Водночас земельна ділянка, яку позивач надав в оренду, знаходиться на території Комунарівської (Бережанської) сільської ради Калинівського району Вінницької області. Оскільки державний реєстратор цієї обставини не взяла до уваги, то, на думку позивача, державну реєстрацію іншого речового права здійснено щодо земельної ділянки, яка не знаходиться у власності позивача. Відтак позивач вважає, що оспорюваний реєстраційний запис № 35145587 від 21.02.2020 вчинений відповідачем без дотримання вимог чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Ознайомившись з вказаною позовною заявою і доданими до неї матеріалами, приходжу до висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 належить відмовити.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства. Частиною другою цієї ж статті визначено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Водночас за змістом пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовим спором є спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні публічно-владних управлінських функцій.

Водночас неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як видно з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 оспорює запис про державну реєстрацію іншого речового права за № 35145587, дата та час державної реєстрації 21.02.2020 12:41:17, внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Калинівської міської ради Бохонко В.О.

При цьому суд зауважує, що підставою для внесення вказаного запису стало рішення відповідача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 50768037 від 23.01.2020 09:09:11.

Таким чином, заявлені позовні вимоги фактично стосуються скасування як рішення про державну реєстрацію іншого речового права, так і відповідного реєстраційного запису, внесеного на підставі такого рішення.

Відповідно до витягу з Реєстру № 197379533 від 23.01.2020 підставою для прийняття (вчинення) оспорюваних рішень та дій став договір оренди землі, серія та номер: 10, виданий 01.01.2020, видавник: фермерське гоподарство "Зорецвіт" та ОСОБА_1 .

Водночас на підставі вказаних рішень та дій державного реєстратора у фермерського господарства "Зорецвіт" виникло право орнеди земельної ділянки площею 2,2496 га, кадастровий номер :02:000:0249.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України передбачено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з абз. 2 п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Тобто до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами щодо їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні), відповідно, зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 914/2006/17.

Водночас правовідносини між сторонами у цій справі не мають ознак публічно-правових, а ініційований позивачем спір не є публічно-правовим спором, оскільки стосується скасування рішення та дій державного реєстратора, внаслідок яких виникло інше речове право (право оренди земельної ділянки) третьої особи, а саме фермерського господарства "Зорецвіт".

Згідно з пунктом 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16 критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Як встановлено зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів, відповідач (державний реєстратор Калинівської міської ради Бохонко В.О.) є суб`єктом владних повноважень. Проте, з урахуванням наведених вище критеріїв розмежування судової юрисдикції, помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій щодо позивача. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Наведене відповідає правовій позиції, викладеній у постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16 (пункти 28-29).

Такий висновок також узгоджується з положеннями частини першої-другої статті 2 Цивільного кодексу України, згідно з якими учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи.

Учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Відтак, нормами Цивільного кодексу України передбачено, що суб`єкт владних повноважень (суб`єкт публічного права) може бути учасником цивільних відносин.

Отже, сам факт участі у спірних правовідносинах державного реєстратора Калинівської міської ради Бохонко В .О., попри формальний статус відповідача як суб`єкта владних повноважень, не змінює їх правової природи та не вказує імперативно на публічно-правовий характер спору.

Крім того, необхідно врахувати, що згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у вже згаданій постанові від 04.09.2018 в справі № 823/2042/16, належним відповідачем у справах цієї категорії є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої внесений запис у Реєстрі; участь у справі державного реєстратора як співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні прав) не змінює характеру цього спору на адміністративний.

Також суд керується правовою позицією Великої Палата Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 28.11.2018 у справі № 490/5986/17-ц та відповідно до якої, при визначенні юрисдикційності спору з державним реєстратором чи щодо оскарження дій державного реєстратора критерієм розмежування є предмет оскарження. Якщо позивач оскаржує дії державного реєстратора з приводу розгляду його заяви в контексті статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень", яка регламентує відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень, і цей спір не стосується речових прав чи обмежень на нерухоме майно третіх осіб, такий спір є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Водночас, якщо позивачем оскаржуються дії державного реєстратора щодо вчинення їх за заявами третьої особи, тобто такі дії стосуються правовідносин, які виникли чи виникають між державним реєстратором та іншою, відмінною від позивача, особою, то вбачається спір про право між позивачем та іншою особою щодо нерухомого майна, який повинен розглядатися в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін та є за своєю природою приватноправовим.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 826/8360/18

Таким чином, визначальною ознакою для правильного вирішення питання щодо юрисдикційної належності цього спору є характер правовідносин, у яких виник спір, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернувся позивач.

Суд зазначає, що скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки за фермерським господарством "Зорецвіт" є нічим іншим як способом захисту майнових прав позивача від їх порушення іншою особою.

З позовної заяви вбачається, що позивач фактично обґрунтовує позовні вимоги наявністю у нього права власності на спірний об`єкт нерухомого майна, відсутністю підстав для його передачі в оренду фермерському господарству "Зорецвіт" та, як наслідок, відсутністю в останнього правомірного інтересу щодо фіксації свого права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Суд вважає, що цей спір є спором про цивільне право, тобто має приватноправовий характер.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Якщо порушення своїх прав особа обґрунтовує наслідками, спричиненими рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які ця особа вважає неправомірними та такими, що призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, які мають майновий характер або пов`язані з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень, дій чи бездіяльності та скасування відповідних актів є способом захисту цивільних прав й інтересів.

Отже, не є публічно-правовим спір суб`єкта приватного права - фізичної особи щодо управлінських дій суб`єкта владних повноважень, які були спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав третьої особи. Такий спір є спором про цивільне право, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовані нормами цивільного й адміністративного права.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 21.11.2018 в справі № 127/93/17-ц.

За змістом частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Враховуючи наведене суд доходить висновку, що цей спір має розглядатися як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача особою, за якою зареєстровано право оренди земельної ділянки. Водночас участь у такому спорі державного реєстратора як співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні його прав), не змінює його цивільно-правового характеру.

Крім того, оскільки у відповідній категорії справ вирішуються спори про цивільне право між особами, які вимагають скасування державної реєстрації, й особами, за якими зареєстровано право, вони мають розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції, залежно від суб`єктного складу сторін.

Підсумовуючи, суд зазначає, що спір у цій справі не є публічно-правовим. Оскарження рішення про державну реєстрацію права на об`єкти нерухомого майна та вчинених на їх підставі реєстраційних дій безпосередньо пов`язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі з особою, яка не заперечує законності дій державного реєстратора щодо реєстрації за нею права такого права. Цей спір має приватноправовий характер і з огляду на суб`єктний склад сторін має вирішуватись за правилами цивільного судочинства.

Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду під час розгляду спорів у подібних правовідносинах (постанови від 04.04.2018 у справі № 817/1048/16, від 18.04.2018 у справі № 804/1001/16, від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16, від 18.06.2019 у справі № 924/478/18).

При цьому суд враховує, що визначальним приницпом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, справа за позовом ОСОБА_1 про скасування про скасування запису про державну реєстрацію іншого речового права (права оренди земельної ділянки) за № 35145587 від 21.01.2020 підлягає розгляду в порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, тобто спір підвідомчий місцевому загальному суду.

З огляду на викладене у відкритті провадження в адміністративній справі за цим позовом належить відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України (позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства), одночасно роз`яснивши позивачу можливість звернення за захистом своїх порушених прав та інтересів в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 19, 170, 171, 248, 256, 294, 295 КАС України, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Калинівської міської ради в особі державного реєстратора Бохонко Вікторії Олександрівни про скасування запису про державну реєстрацію іншого речового права.

2. Роз`яснити позивачу можливість звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів в порядку цивільного судочинства.

3. Копію ухвали надіслати позивачу разом з позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

4. Роз`яснити позивачеві, що згідно з ч. 5 ст. 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або у випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 9 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року № 540-IX строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Ухвала складена 08.07.2020.

Суддя Сало Павло Ігорович