Справа № 640/4812/20
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4812/20 Суддя (судді) першої інстанції: Костенко Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Аліменка В.О., суддів Кучми А.Ю. та Бєлової Л.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Зв`язоктехсервіс" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2020 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Зв`язоктехсервіс" до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, треті особи: Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Депараменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко Сергій Володимирович, Товариства з обмеженою відповідальністю "Систем Пауер Інжинірінг", Департамент державної виконавчої служби, Міністерство юстиції України про визнання протиправними дій, визнання протиправною і скасування постанови від 11.12.2017 ВП№54339026,

В С Т А Н О В И Л А

Товариство з обмеженою відповідальністю «Зв`язоктехсервіс» звернулося до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просило:

- визнати протиправними дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо зняття арешту з грошових коштів, які знаходились на поточних рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Зв`язоктехсервіс"№ НОМЕР_1 в ПАТ «АБ «Радабанк» у розмірі 34 840 678 грн. 47 коп. та на поточному рахунку № НОМЕР_2 в ПАТ «Юнекс Банк» у розмірі 950 668 грн. 52 коп. у ВП №54339026, всього у розмірі 35 791 346, 99 грн.

- визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ВП № 54339026 від 11.12.2017 року про зняття арешту з грошових коштів, які знаходились на поточному рахунку юоржника № НОМЕР_1 в ПАТ «АБ «Радабанк» у розмірі 34 840 678 грн. 47 коп. та на поточному рахунку № НОМЕР_2 в ПАТ «Юнекс Банк» у розмірі 950 668 грн. 52 коп. у ВП №54339026, всього у розмірі 35 791 346, 99 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.04.2020 позовну заяву повернуто позивачу.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач у визначений строк недоліки позовної заяви, яку залишено без руху , не усунуто, що є підставою для повернення позовної заяви відповідно до п.1 ч. 4 ст. 169 КАС України, згідно з яким позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Не погодившись із ухвалою суду позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляу до суду першої інстанції.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що відповідно до п.3 розділу VІ «Прикінцевих положень» КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України хвороби COVID - 19, строк, який встановлює суд у своєму рашенні, не може бути меншим, ніж строк дії карнтину, пов`язаного із запобіганням поширенню короновіруснуї хвороби.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 квітня 2020 позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання противною та скасування постанови від 11.12.2017 ВП №54339026.

Ухвалою від 16.03.2020 року окружним судом залишено позовну заяву без руху з підстав пропуску строку на звернення до суду, а також несплати судового збору за подання позховної заяви.

Копію вказаної ухвали отримано позивачем 23.03.2020 року про що свідчить наявне в матеріалах справи зворотне повідомлення.

Так, в ухвалі суду від 16.03.2020 року встановлено позивачу 10-денний строк з дня отримання цухвали для усунення недоліків

Останнім днем для усунення недоліків є 02.04.2020 року.

Проте, враховуючи, що Кабінетом Міністрів України встановлено на всій території України карантину (Постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №2011), а також відповідно до внесених змін до КАС України в розділі VI «Прикінцеві положення» де встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Тобто, колегія суддів зазначає, що строк на усунення недоліків позивачем не пропущено, оскільки перебіг такого строку продовжено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Суд першої інстанції не врахував наведені норми процесуального права, в зв`язку із чим прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції (Європейська конвенція про захист прав людини і основних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17.07.1997 №4 75/97), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення. У справі Bellet v. Frаnсе Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Постановивши ухвалу про повернення позовнорї заяви, суд першої інстанції фактично позбавив позивача права доступу до суду, як це вже згадувалось, що свідчить про порушення його права звернення до адміністративного суду, гарантованого ст.5 КАС України.

Таким чином, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, а тому є підстави вважати, що висновок суду про повернення позовної заяви є передчасним.

Відповідно до ст. 320 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Відтак, з врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, оскільки винесена з порушенням норм процесуального права та з неповним з`ясуванням обставин справи, що мають значення для справи.

Керуючись статями 139, 229, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Зв`язоктехсервіс" задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2020року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач В.О.Аліменко

Судді А.Ю. Кучма

Л.В. Бєлова

Повний текст постанови складено 06 липня 2020 року.