Справа № 200/5096/20-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2020 р. Справа№200/5096/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на період з 19.10.2019 по 18.04.2020 відповідно до заяви ОСОБА_1 від 05.10.2019; зобов`язання призначити, нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адресну допомогу внутрішньо переміщеній особі за період з 19.10.2019 по 18.04.2020 відповідно до заяви ОСОБА_1 від 05.10.2019.

В обґрунтування вимог позивач зазначила, що 05.10.2019 звернулася до відповідача із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на себе та трьох дітей. В березні 2020 року позивач помітила, що отримує допомогу на 1000 грн. менше за належну та звернулась за роз`ясненнями до відповідача. У відповідь на звернення позивач отримала лист із повідомленням про ненадання допомоги на одного з дітей позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 через відсутність його вдома при перевірці достовірності відомостей щодо місця проживання заявника та членів її родини. На підставі акту побутових умов, складеного комісією, відповідач прийняв рішення про відмову в призначенні допомоги на сина позивача ОСОБА_3 . Позивач вказує, що така відмова є протиправною, оскільки Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим Постановою КМУ від 1 жовтня 2014 року № 505, не передбачено такої підстави для відмови у призначенні допомоги. Крім цього, відповідач у даному випадку керувався приписами п.п. 7, 8, 9, 13 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365, та Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365, які скасовані судовим рішенням у справі № 826/12123/16, що набрало законної сили 04.07.2018. Також позивач зауважила, що п. 9-1 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 передбачає, що у разі відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення робить відповідний запис в акті обстеження матеріально-побутових умов сім`ї та надає внутрішньо переміщеній особі письмове повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з дати складення акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї з`явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення. Зазначене у цій нормі повідомлення позивачу, за її твердженнями, не надавалось. До цього ж, позивач вказала, що відмова сину позивача у наданні йому допомоги є проявом дискримінації його як внутрішньо переміщеної особи.

Відповідач проти задоволення заявлених вимог заперечував, у наданому відзиві на позов просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

За змістом відзиву згідно з п. 3 Положення про головного державного соціального інспектора та державного соціального інспектора, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2001 р. N 1091, головний державний соціальний інспектор та державний соціальний інспектор проводять перевірку достовірності та повноти інформації про фактичне місце проживання (перебування) внутрішньо переміщених осіб за рішенням керівника відповідного органу соціального захисту населення або його заступника та складають за результатами такої перевірки акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї. Під час такої перевірки сина позивача - ОСОБА_3 вдома не було. Комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, яка є окремим колегіальним органом, що не підпорядковується відповідачу, прийнято рішення про відмову у призначенні позивачу адресної допомоги на її сина ОСОБА_3 . Наведене рішення є чинним, не скасовувалось та не визнавалось незаконним. В свою чергу, відповідач згідно з п.п. 10-12, 14, 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365, приймає рішення про здійснення соціальних виплат лише на підставі рішення комісії, через що ним було відмовлено у призначенні виплат на ОСОБА_2 . Таким чином, відповідач діяв на підставі та у межах наданих йому відповідними нормативно-правовими актами повноважень.

Сторони до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалами від 01.06.2020 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні на 09.06.2020, яке відкладено на 06.07.2020.

Враховуючи неявку сторін до суду 06.07.2020 на підставі ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно з довідкою № / від 30.08.2017 взята на облік як внутрішньо переміщена особа, фактичним місцем проживання позивача є: АДРЕСА_1 .

Відповідно до посвідчення БС № НОМЕР_2 від 14.10.2019 позивач має багатодітну родину, за відомостями свідоцтв про народження діти позивача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1

05.10.2019 позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на себе та трьох своїх дітей.

Згідно з наданим позивачу повідомленням від 25.10.2019 їй призначена адресна допомога з 19.10.2019 по 18.04.2020 у сумі 2442 грн. У даному повідомленні не наведено розрахунок призначеної позивачу до виплати суми та щодо яких осіб допомога призначена у цій сумі.

Відповідно до наданого відповідачем суду рішення від 25.10.2019 допомога призначена позивачу у сумі 442 грн., її дочці ОСОБА_5 у сумі 1000 грн. та сину ОСОБА_4 у сумі 1000 грн., а син позивача ОСОБА_2 до розрахунку не включений на підставі постанови КМУ № 212 від 31.03.2015.

Доказів надання цього рішення позивачу відповідачем суду не надано.

Вважаючи, що відповідач сплачує позивачу на 1000 грн. менше від належної суми допомоги вона звернулась до департаменту із заявою від 05.03.2020 з проханням надати відповідні роз`яснення, а також на урядову гарячу лінію.

З листа відповідача від 20.03.2020 № К-3872-14-1.1.2 вбачається таке. 05.10.2019 позивач звернулась до департаменту за призначенням адресної допомоги на наступний шестимісячний строк. За результатом перевірки достовірності зазначеної в заяві позивача про призначення допомоги інформації про фактичне місце проживання (перебування) внутрішньо переміщеної особи відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365, інспектором складено акт обстеження побутових умов сім`ї позивача, що підтверджує проживання за повідомленою адресою позивача та її дітей - ОСОБА_5 і ОСОБА_4 . Син ОСОБА_3 зі слів позивача перебував у родичів в іншому місці. З актом обстеження позивач ознайомлена. У зв`язку з підтвердженням відомостей щодо місця проживання 3 осіб (позивач та 2 її дітей) комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам прийнято рішення про призначення допомоги на позивача та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , на підставі якого відповідачем прийнято аналогічне рішення.

У відповідь на звернення на урядову гарячу лінію позивачу надійшов лист від Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації від 15.04.2020 № К-0709-15-1.4.2-796, в якому зазначено аналогічне викладеному у листі відповідача від 20.03.2020 № К-3872-14-1.1.2 та повідомлено також, що у зв`язку з введенням на території України карантину відповідачем на підставі п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-IX продовжено виплату адресної допомоги з 19.04.2020 по 31.05.2020 у сумі 2442 грн.

Із даним позовом до суду позивач звернулась 21.05.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України корона вірусу COVID-19» установлено з 12 березня до 3 квітня 2020 року на усій території України карантин, міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, обласні, Київську міську державні адміністрації разом з органами місцевого самоврядування зобов`язано забезпечити організацію виконання та контроль за дотриманням на відповідній території вимог цієї постанови, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів.

На даний час термін карантину продовжено до 31 липня 2020 року.

У відповідності до п. 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України строк звернення до адміністративного суду продовжується на строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню короновірусної хвороби (COVID-19).

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Частиною 1 статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також в старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішнього переміщення осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до п. 1 Постанови КМУ від 1 жовтня 2014 року № 505 внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг установлена щомісячна адресна допомога.

Вказаною Постановою затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - Порядок № 505).

Цей Порядок визначає механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (п. 1 Порядку № 505).

Відповідно до пункту 2 цього Порядку грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Згідно з п. 3 Порядку № 505 грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї.

За п. 5 цього Порядку для отримання грошової допомоги уповноважений представник сім`ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім`ї до уповноваженого органу із письмовою заявою, складеною у довільній формі, про надання грошової допомоги і подає документи, визначені цим пунктом.

Уповноважений представник сім`ї пред`являє посадовій особі уповноваженого органу паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, а для іноземців та осіб без громадянства - документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус.

Якщо документи, подані уповноваженим представником сім`ї, не відповідають вимогам цього Порядку, уповноважений орган протягом семи робочих днів після отримання таких документів надсилає у письмовому вигляді уповноваженому представнику сім`ї інформацію про відмову у призначенні грошової допомоги з обґрунтуванням причин такої відмови.

Відповідно до п. 6 Порядку № 505 грошова допомога не призначається у разі, коли:

будь-хто із членів сім`ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану;

будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку (рахунках) кошти у сумі, що перевищує 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Положення абзацу другого пункту 6 не поширюється на сім`ї, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації (крім осіб, які набули право власності на зазначене житлове приміщення, придбане за рахунок державних коштів, після початку проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях).

Грошова допомога не призначається на члена сім`ї:

який перебуває на повному державному утриманні в будинку дитини, дитячому будинку, дитячому будинку-інтернаті, психоневрологічному інтернаті, будинку-інтернаті для громадян похилого віку та осіб з інвалідністю, спеціальному будинку-інтернаті системи соціального захисту населення;

який перебуває на повному державному утриманні в школі-інтернаті, закладі спеціалізованої освіти військового (військово-спортивного) профілю;

який відбуває покарання в місцях позбавлення волі.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ

Спірним питанням даної справи є правомірність відмови відповідача у виплаті позивачу щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на її сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 через відсутність його вдома під час перевірки достовірності зазначеної в заяві позивача про призначення допомоги інформації про фактичне місце проживання (перебування) внутрішньо переміщеної особи.

Як вбачається з рішення, яким позивачу призначена адресна допомога на сім`ю та з якого вбачається, що допомоги на ОСОБА_2 , не призначена, останній не включений до розрахунку «на підставі постанови КМУ № 212 від 31.03.2015».

Постановою Кабінету Міністрів України № 212 від 31.03.2015 до Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 внесені наступні зміни:

«1. Пункт 3 доповнити абзацами такого змісту:

"Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки всіх членів сім`ї про взяття на облік осіб, які переміщуються, строк дії яких продовжено на наступний період.

Особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.".

2. В абзаці дев`ятому пункту 5 та в абзаці другому пункту 6 слова "у володінні" замінити словами "у власності".

3. Абзац перший пункту 7 після слів "які надають соціальні послуги" доповнити словами " , та студентів денної форми навчання".

4. Пункт 12 доповнити абзацом такого змісту:

"Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім`ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги."».

Відповідачем протягом розгляду справи не обґрунтовано посилання у рішенні про призначення допомоги на сім`ю позивача від 25.10.2019 на постанову Кабінету Міністрів України № 212 від 31.03.2015 як на підставу невключення до розрахунку призначеної допомоги ОСОБА_2 , у зв`язку з чим такі посилання є незрозумілими та не можуть бути визнані судом обґрунтованими.

У відзиві на позов відповідач вказує, що підставою для відмови у призначенні допомоги на ОСОБА_2 є прийняття комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, яка є окремим колегіальним органом, що не підпорядковується відповідачу, рішення про відмову у призначенні позивачу адресної допомоги на її сина згідно з п.п. 10-12, 14, 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365.

Так, відповідно до наведених положень Порядку № 365 структурний підрозділ з питань соціального захисту населення протягом трьох робочих днів з дня складення акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї (крім осіб, зазначених в абзацах другому і третьому пункту 7 цього Порядку) та отримання електронної справи отримувача соціальної виплати вносить на розгляд комісій з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворених районними, районними у мм. Києві і Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - комісії), подання про призначення (відновлення) або про відмову в призначенні (відновленні) відповідної соціальної виплати.

Питання щодо призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам можуть також розглядатися комісіями, утвореними районними, районними у мм. Києві і Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848 "Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива", за умови включення до складу таких комісій представників органів, що здійснюють соціальні виплати (п. 10).

Комісія розглядає подання про призначення (відновлення) або про відмову у призначенні (відновленні) відповідної соціальної виплати протягом п`яти робочих днів з дня отримання такого подання (п. 11).

За результатами розгляду подання з урахуванням акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї або інших документів, визначених в абзацах другому і третьому пункту 7 цього Порядку, комісія приймає рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати з моменту припинення її виплати, в тому числі з урахуванням інформації про стан фінансування та виплати, що оприлюднюється на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики або інших органів, що здійснюють соціальні виплати (п. 12).

У разі прийняття рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати комісія не пізніше наступного робочого дня надсилає копію такого рішення органові, що здійснює соціальні виплати, та структурному підрозділу з питань соціального захисту населення (п. 14).

Орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України (п. 15).

При цьому суд зауважує, що в провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебувала справа № 826/12123/16, в межах якої вирішувалось, крім іншого, питання відповідності правовим актам вищої юридичної сили пунктів 7, 8, 9, 13 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365.

Так, пунктами 7, 8, 9 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам передбачалось право органу на проведення перевірки достовірності зазначеної в заяві про призначення соціальних виплат інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, складання акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї за результатом перевірки, обов`язок особи повідомляти структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про зміну фактичного місця проживання/перебування.

За п.п. 6, 7 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування за відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення або робочої групи робить відповідний запис в акті обстеження матеріально-побутових умов сім`ї і залишає внутрішньо переміщеній особі повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з`явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для проходження фізичної ідентифікації.

Представник робочої групи протягом одного робочого дня передає акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї відповідному структурному підрозділу з питань соціального захисту населення.

У разі коли внутрішньо переміщена особа протягом трьох робочих днів не з`явилася до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, такий підрозділ надсилає їй рекомендованим листом повторне повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з`явитися для проходження фізичної ідентифікації.

Пунктом 13 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам визначено, що комісія (з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам), крім підстав відмови у призначенні (відновленні) соціальної виплати, передбачених законодавством, може відмовити заявникові у призначенні (відновленні) такої виплати в разі його відсутності за фактичним місцем проживання/перебування, зазначеним у заяві про призначення (відновлення) соціальної виплати.

Зазначені пункти 7, 8, 9, 13 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365, скасовані постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 червня 2017 року у справі № 826/12123/16, що набрала законної сили 04.07.2018, а також залишена без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року.

Підставою для скасування цих нормативно-правових актів (їх окремих пунктів) судом визначалось те, що вони обмежують осіб, що належать до внутрішньо переміщених осіб (ВПО) у реалізації їхніх прав, зокрема, прав на пенсійне та соціальне забезпечення та є такими, що призводить до непрямої дискримінації за ознакою місця проживання та перебування на обліку ВПО, а також порушує принцип рівності, передбачений ст. 24 Конституції України та гарантії вільного пересування територією України, передбачені ст. 33 Конституції України.

Згідно з ч. 3 ст. 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Таким чином суд не вбачає підстав для застосування норм Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365, якими передбачена така підстава для відмови у соціальних виплатах як відсутність внутрішньо переміщеної особи за її фактичною адресою.

Крім цього, зазначені нормативно-правові акти не є законом, а тому не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Так, згідно зі статтею 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основи соціального захисту.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Стаття 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Суд звертає увагу, що реалізація особою на вільний вибір місця проживання в України, гарантованого Законом України від 11.12.2003 № 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (далі - Закон № 1382-IV), не може позбавляти її права на отримання страхових виплат.

Право особи на призначення певних видів соціальної допомоги не може ставитись в залежність від місця її проживання або перебування.

Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права, або «інші права», як це зазначено у ст. 9 Закону, не звужуючи при цьому обсяг конституційних прав та свобод особи. Вказаний Закон встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

З цих же причин безпідставними є також посилання відповідача на п. 3 Положення про головного державного соціального інспектора та державного соціального інспектора, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2001 р. N 1091, який дублює приписи Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365.

Таким чином, рішення відповідача від 25.10.2019 є протиправним в частині непризначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_2 відповідно до заяви ОСОБА_1 від 05.10.2019.

Оскільки відмова в призначенні допомоги оформлена відповідним рішенням, що є актом індивідуальної дії та яким ОСОБА_2 не включено до розрахунку допомоги, належним способом захисту порушеного права в даному випадку є визнання протиправним та скасування саме цього рішення в частині непризначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_2 . Отже, в задоволенні вимог про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні допомоги слід відмовити.

При вирішенні вимоги позивача про зобов`язання призначити, нарахувати вказану допомогу та здійснити її виплату суд виходить із наступного.

Враховуючи відсутність в відповідача заперечень щодо належності поданих позивачем заяви та документів для призначення допомоги, у тому числі на її сина, ОСОБА_2 , та незаконність визначених відповідачем підстав відмови у призначенні допомоги на ОСОБА_2 , а також беручи до уваги те, що відповідач у такому випадку при розгляді поданих позивачем документів мав лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки та мав прийняте передбачене законом рішення про призначення допомоги, суд дійшов висновку про те, що в даному випадку відповідач не наділений дискреційними повноваженням.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 6 березня 2019 року у справі № 1640/2594/18).

Відтак, вимоги позивача про зобов`язання призначити, нарахувати та виплатити допомогу ОСОБА_2 за заявою ОСОБА_1 від 05.10.2019 є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Отже, наданий позивачем позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на таке, суд вважає за можливе покласти на відповідача витрати, пов`язані із розглядом цієї справи, оскільки спір виник внаслідок неправильних його дій.

Беручи до уваги вказане, сплачений позивачем судовий збір у сумі 840,80 грн. підлягає стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

З огляду на викладене вище, на підставі Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою КМУ від 1 жовтня 2014 року № 505, та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 291, 371 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради в частині непризначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до заяви ОСОБА_1 від 05.10.2019.

Зобов`язати Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до заяви ОСОБА_1 від 05.10.2019.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п. 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України строк на апеляційне оскарження продовжується на строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню короновірусної хвороби (COVID-19).

Згідно з пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 (позивач) - ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради (відповідач) - , місцезнаходження: 87500, Донецька обл., м. Маріуполь, пр-т Миру, 70.

Суддя А.С. Михайлик