Справа № 420/606/20
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 липня 2020 року

м. Київ

справа № 420/606/20

адміністративне провадження № К/9901/16173/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Яковенка М. М.,

суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2020 року у справі № 420/606/20 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просила:

- визнати протиправними дії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - Держгеокадастр) щодо надання ОСОБА_1 неякісної правової допомоги з правових питань порушених у зверненні від 18 грудня 2019 року (вх.№ КО-3653/0/5-19 від 20 грудня 2019року);

- зобов`язати Держгеокадастр у строк встановлений законом надати ОСОБА_1 роз`яснення з правових питань порушених у зверненні від 18 грудня 2019 року (вх.№ КО-3653/0/5-19 від 20 грудня 2019 року);

- зобов`язати Держгеокадастр вирішити питання щодо якого звернулася ОСОБА_1 у зверненні від 18 грудня 2019 року (вх.№ КО-3653/0/5-19 від 20 грудня 2019 року).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року, залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2020 року, позов задоволено частково.

Зобов`язано Держгеокадастр повторно розглянути звернення ОСОБА_1 про надання безоплатної первинної правової допомоги від 18 грудня 2019 року, з урахуванням окреслених у даному рішенні висновків, та правової оцінки суду.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Задовольнивши частково позовні вимоги, суди попередніх інстанцій дійшли до висновку, що порядок розгляду звернень про надання безоплатної первинної правової допомоги передбачено ст. 10 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», відповідно до якої звернення про надання одного з видів правових послуг, передбачених ч. 2 ст. 7 цього Закону, надсилаються або подаються особами, які досягли повноліття, безпосередньо до центральних та місцевих органів виконавчої влади, територіальних органів центральних органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх компетенції.

Отже, Держгеокадастром порушено визначений ст. 10 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» порядок розгляду звернень про надання безоплатної первинної правової допомоги, а тому, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача Держгеокадастр зобов`язаний повторно розглянути Звернення ОСОБА_1 про надання безоплатної первинної правової допомоги від 18 грудня 2019 року.

У поданій касаційній скарзі скаржник, з посиланням на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Згідно ч. 1 ст. 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіривши зміст оскаржуваних судових рішень та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з такого.

Пункт 8 ч. 8 ст. 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно ч. 1 ст. 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас п. 2 ч. 5 цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

У свою чергу, за змістом п. 2 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 263 КАС України (Особливості розгляду окремих категорій справ незначної складності) суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Критерії визначення питання щодо можливості розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження вказані в ч. 3 ст. 257 КАС України.

У поданій касаційній скарзі позивач зазначає, що вона має виняткове значення, однак при цьому, скаржником не наведено обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак її суспільної важливості або виняткового значення, а також не виділено особливо рідкісних, унікальних вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору. Допустимість відкриття касаційного провадження, якщо справа становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для скаржника, зумовлена потребою забезпечення єдності судової практики. Йдеться про реалізацію принципів верховенства права та правової визначеності, рівності перед законом і судом з метою гарантування розумної передбачуваності судового рішення.

Отже, розглядаючи задоволені частково позовні вимоги про зобов`язання Держгеокадастр повторно розглянути звернення ОСОБА_1 про надання безоплатної первинної правової допомоги від 18 грудня 2019 року, з урахуванням окреслених у даному рішенні висновків, та правової оцінки суду, а також, враховуючи встановлені судами першої й апеляційної інстанцій обставини справи, вивчивши викладені у касаційній скарзі доводи й обґрунтування, з`ясувавши характер спірних правовідносин, суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що предмет позовних вимог які задоволенні та що складає предмет касаційного оскарження в межах адміністративної справи за своєю самостійною правовою природою, категорією та складністю, в тому числі доказовості та їх оцінки, за іншими ознаками та критеріями розцінює, як справу незначної складності.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з установленими судами обставинами цієї адміністративної справи не дають підстав для висновку про наявність обставин, наведених у пп. "а"-"г" п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Зазначене дає підстави вважати, що за поданою касаційною скаргою оскаржуються судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Оцінюючи доводи касаційної скарги, колегія суддів зазначає, що ці доводи були ретельно перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанції під час розгляду та ухвалення оскаржуваних судових рішень, та їм була надана належна правова оцінка, жодних нових аргументів, які б доводили порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не наведено.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України", заяви № 17160/06 та № 35548/06).

Разом з тим, необхідно звернути увагу на позицію висловлену Європейським Судом з прав людини в ухвалі від 9 жовтня 2018 року щодо неприйнятності у справі "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine, заява № 26293/18). Суд визнав, що заява є неприйнятною ratione materiae у сенсі пункту 3 (а) статті 35 Конвенції і має бути відхилена відповідно до пункту 4 цієї статті. ЄСПЛ зазначив, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. В ухвалі також ідеться, що в контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій ЄСПЛ також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій. Однак у цій справі тією мірою, в якій заявниця ставила питання щодо справедливості провадження в судах першої і другої інстанцій, ЄСПЛ не визнав, що мали місце порушення процесуальних гарантій пункту 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2020 року у справі № 420/606/20.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко

Судді І. В. Дашутін

О. О. Шишов