Справа № 308/4086/20
Суддя: Сарай А. І.
Дата ухвалення: 2020-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/4086/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.07.2020 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - Сарай А.І.,

за участю секретаря судового засідання - Зборовської Х.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАк № 2437656 від 24.04.2020 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до УПП в Закарпатській області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАк № 2437656 від 24.04.2020 року.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 24.04.2020 року поліцейським УПП в Закарпатській області інспектором лейтенантом поліції Фречка О.В. відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАк № 2437656, відповідно до якої він визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та на нього накладено штраф у розмірі 425 грн. Як зазначено у постанові, він керував транспортним засобом без увімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушив п. 19.1 «а» ПДР.

Зазначає, що відповідач під час винесення постанови не дотримався процедури розгляду справи, не надав можливості позивачу подати заперечення та скористатися правовою допомогою. Він не погоджується із оскаржуваною постановою, вважає її протиправною та просить скасувати.

На думку позивача, постанова є протиправною та підлягає скасуванню виходячи з наступного.

24.04.2020 року, приблизно о 22.00 год., вирушивши з вул. Лодія (з поганим асфальтним покриттям та поганою освітленістю дороги), увімкнувши ближнє світло в автоматичному режимі та протитуманні фари, виїхав на вул. Підгірна і прямував у напрямку місця проживання на автомобілі «Lexus RX400h», д.н.з. НОМЕР_1 . Під час його руху по вул. Підгірна, з вул. Вакарова виїхав автомобіль патрульної поліції з номерним знаком 5583, фактично рухаючись попереду нього на відстані приблизно 50 метрів. Раптом автомобіль патрульної поліції увімкнув проблискові вогні та різко загальмував, ним було здійснено зупинку автомобіля на узбіччі згідно з вимогами. Інспектор - лейтенант поліції ОСОБА_2 разом з колегою підійшли до автомобіля та попросили пред`явити водійське посвідчення, на що він попросив пояснити причину зупинки. Відповідач не спромігся сформулювати причину зупинки належним чином, не вказавши конкретно який пункт Правил дорожнього руху він порушив, також відповідач не зачитав його права, натомість його колега без будь-яких пояснень почав оглядати автомобіль, засвічуючи ліхтарем в салон, де знаходився пасажир, чим налякав останнього, після чого наказав йому (позивачу) відкрити багажне відділення. Всі вимоги відповідача він виконав: передав реєстраційні документи, відкрив багажне відділення. На його прохання пред`явити йому які-небудь докази того, що він порушив Правила дорожнього руху, відповідач та його колега відповіли, що «все записано».

Позивач зауважує, що його автомобіль обладнано сучасною системою зовнішнього освітлення і в режимі «Паркінг» залишає увімкнене габаритне освітлення та протитуманні фари для забезпечення освітлення найближчої зони перед автомобілем для водія, і тим самим не засліплюючи попереду припарковані автомобілі.

Звертає увагу на некомпетентність відповідача, а саме згідно з приміткою п. 19 Правил дорожнього руху в умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах дозволяється замість фар ближнього (дальнього) світла увімкнути протитуманні фари, а тому не погоджується з постановою та звертається до суду з даним позовом.

Вважає, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідачем не надано.

Позивач переконаний, що матеріалами справи не підтверджено факту вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, а також не доведено дотримання при винесенні оскаржуваної постанови вимог ст. ст. 248, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності з законом.

На підставі викладеного, позивач просить суд: скасувати постанову серії ЕАк № 2437656 від 24.04.2020 року, згідно з якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу, а справу про адміністративне правопорушення закрити; стягнути з відповідача на його користь витрати, які він поніс у зв`язку зі сплатою судового збору у розмірі 420,40 грн.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.05.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. Копію даної ухвали надіслано сторонам та запропоновано відповідачеві надати суду відзив на позовну заяву та копію відзиву одночасно надіслати позивачеві.

Представником відповідача УПП в Закарпатській області ДПП - Котубей О.В. до суду подано відзив на позовну заяву протягом строку, встановленого судом, копію якого відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС України направлено позивачу засобами поштового зв`язку.

Відзив мотивовано тим, що позовна заява не відповідає вимогам КАС України, а саме п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України. Оскільки позивачем заявлено вимогу щодо стягнення судових витрат з відповідача, звертає увагу, що УПП в Закарпатській області ДПП не є юридичною особою та не має власного балансу, а отже, і не може виступати відповідачем за даною вимогою. Управління є територіальним (відокремленим) підрозділом Департаменту патрульної поліції. Згідно з Положенням про Департамент патрульної поліції останній є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. З наведеного слідує, що суб`єктом владних повноважень, який розглядає справу про адміністративне правопорушення і виносить постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, є відповідний орган в особі конкретної посадової особи. Отже, інспектори патрульної поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення діють від імені органів Національної поліції, а не від свого імені. Таким чином, належним відповідачем у справі щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, повинен бути відповідний орган Національної поліції, у даній справі Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції. Належним відповідачем у даній справі повинен виступати відповідний орган Національної поліції, а не його відокремлений підрозділ, який не є юридичною особою.

Представник відповідача вважає, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню, зауважуючи, що 24.04.2020 року екіпаж патрульної поліції під час несення служби по об`їзній дорозі м. Ужгорода виявив автомобіль «Lexus RX400Н», номерний знак НОМЕР_1 , який порушив ПДР, а саме: водій керував транспортним засобом без увімкненого ближнього світла фар в темну пору доби, чим порушив п. 19.1 «а» ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Відповідно до положень ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» вказаний автомобіль було зупинено. Водієм зазначеного автомобіля виявився позивач. Інспектор належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу зупинки та перевірки документів, попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР, на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 2.4 ПДР. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 19.1 «а» ПДР, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Всі усні доводи позивача були взяті до уваги при розгляді справи про адміністративне правопорушення, письмових пояснень позивач не надав. Інспектор виніс постанову за ч. 2 ст. 122 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника у розмірі 425 грн. відповідно до санкції зазначеної статті. Згідно зі ст. 285 КУПАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови та під підпис було запропоновано отримати її копію.

Представник відповідача зазначає, що позивач обґрунтував свої вимоги тим, що він мав право не вмикати ближнє світло фар, оскільки згідно з приміткою до розділу 19 ПДР в умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах дозволяється замість фар ближнього (дальнього) світла ввімкнути протитуманні фари. Посилаючись на положення п. 1.10 ПДР, а саме визначення понять «недостатня видимість» та «темна пора доби», п. 19.1 «а» ПДР, представник відповідача наголошує, що ПДР не встановлено тотожність понять «темна пора доби» та «недостатня видимість», а чітко встановлено, що після заходу сонця на транспортному засобі, що рухається, повинні бути увімкнені фари ближнього (дальнього) світла.

Крім того, представник відповідача звертає увагу, що постанову було винесено о 22.16 год., тобто не в період сутінків, а, фактично, в нічний час, тому застосування примітки до п. 19.1 ПДР є неможливим та таким що не відповідає ПДР. Разом з тим, на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського чітко зафіксовано, що позивач погоджується з тим, що він їхав без увімкненого ближнього світла фар, та просив інспекторів не накладати на нього стягнення. Відтак, інспектор мав всі правові підстави для зупинки транспортного засобу, яким керував позивач, а також мав право виносити постанову про вчинення адміністративного правопорушення. Таким чином, за твердженням представника відповідача, розглядаючи дану справу, інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, тому, на думку представника відповідача, немає підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, доказів, які мали б спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було.

З урахуванням наведеного, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У якості додатків до відзиву представником відповідача додано компакт-диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, копію супровідного листа про направлення відзиву позивачу та копію довіреності на представництво інтересів відповідача.

За правилами ч. ч. 5, 7 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, у відповідності до положень ч. ч. 5, 7 ст. 262 КАС України, до суду не надійшло.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 8 ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з копією постанови інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції Фречка Олександра Васильовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАк № 2437656 від 24.04.2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. за те, що як зазначено у тексті постанови, 24.04.2020 року, о 22 год. 07 хв., в м. Ужгород, вул. Підгірна, 39, водій керував автомобілем «Lexus RX400H», номерний знак НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушив вимоги п. 19.1 «а» ПДР.

Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернувся із даним позовом до суду.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією, так і Законами України.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху.

Згідно з пунктом 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.

Відповідно до п. 19.1 «а» ПДР у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.

Приміткою до п. 19.1 ПДР визначено, що в умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах дозволяється замість фар ближнього (дальнього) світла ввімкнути протитуманні фари.

Відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП настає, серед іншого, у разі порушення водієм вимог користування зовнішніми світловими приладами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У свою чергу, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік яких визначений ст. 251 КУпАП.

Згідно із оскаржуваною постановою розгляд справи відбувся 24.04.2020 року о 22.16 год. в м. Ужгород, вул. Підгірна, 39, Закарпатська область.

Представником відповідача до матеріалів справи разом з відзивом на позов долучено відеозапис з місця події, який був досліджений судом.

Як видно із відеозапису з нагрудної камери поліцейського ), позивач ОСОБА_1 погодився з тим, що він дійсно рухався на автомобілі в темну пору доби без ввімкнених фар в режимі ближнього світла, пояснивши, що рухався з однієї вулиці до іншої, при цьому просив інспекторів поліції не накладати на нього адміністративне стягнення, а обмежитися відносно нього попередженням. Відповідно до відеозапису позивачу інспектором поліції було повідомлено про розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу, роз`яснено його права та після закінчення розгляду справи ознайомлено із змістом постанови та роз`яснено право на її оскарження, під розпис позивачу вручено копію постанови.

Зазначений відеозапис повністю спростовує доводи позивача, викладені у позові.

Вказане дійсно є порушенням п. 19.1 «а» ПДР, оскільки керування автомобілем в темну пору доби без ввімкнення фар ближнього світла не допускається незважаючи на дорожню обстановку та наявність увімкнених протитуманних фар. Відтак, доводи позивача з приводу не врахування інспектором поліції при прийнятті оскаржуваної постанови дорожньої обстановки та факту того, що він рухався з увімкненими протитуманними фарами є необґрунтованими та такими, що не спростовують факту виявленого правопорушення.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У свою чергу, згідно з ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Отже, дослідивши наявний в матеріалах справи відеозапис, суд приходить до висновку, що такий містить дані, на підставі яких можливо встановити обставини допущеного позивачем правопорушення, відтак, вказаний доказ є належним та допустимим в розумінні КАС України і враховується судом при розгляді даної справи.

При цьому позивач не надав суду доказів у підтвердження своїх доводів та обґрунтувань щодо безпідставності винесеної постанови.

За таких обставин, оскільки дані про порушення позивачем п. 19.1 «а» ПДР та відповідно вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, встановлені постановою у справі про адміністративне правопорушення, винесеної у відповідності до вимог чинного законодавства та уповноваженою посадовою особою, твердження позивача про безпідставність притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, а тому, суд вважає, що оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Таким чином, суд приходить до переконання, що вимоги позову не знайшли своє обґрунтування та підтвердження, тому рішення суб`єкта владних повноважень слід залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 76, 77, 90, 241-246, 255, 262, 271, 272, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАк № 2437656 від 24.04.2020 року - залишити без задоволення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, що знаходиться за адресою: вул. О. Кошового, 2, м. Ужгород, Закарпатська область.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Дата складення повного рішення суду - 07 липня 2020 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області А.І. Сарай