Справа № 400/539/20
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/539/20
Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання дій та бездіяльності протиправними, а також про зобов`язання вчинити певні дії,

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

31 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

- визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сазонова Дмитра Костянтиновича у виконавчому провадженні ВП №60932451 по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 17.08.2018 року у справі №814/1153/18 щодо його неповернення стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення 19.12.2019 року до примусового виконання;

- визнати протиправними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Сазонова Дмитра Костянтиновича щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання по виконавчому провадженню ВП №60932451 по примусовому виконанню виконавчого листа виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 17.08.2018 року по справі № 814/1153/18;

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасувати повідомлення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Сазонова Дмитра Костянтиновича про повернення виконавчого документа стягувачу від 24.12.2019 року №6735 без прийняття до виконання від 24.12.2019 року ВП №6093245 по примусовому виконанню виконавчого листа виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 17.08.2018 року по справі №814/1153/18;

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винести постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60932451 по примусовому виконанню виконавчого листа виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 17.08.2018 року по справі №814/1153/18.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначив таке.

Вважаючи, що головний державний виконавець Сазонов Д. К. допустив протиправну бездіяльність, позивач вказує на недотримання, останнім, приписів ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. №1404 - VII (далі - Закон №1404 - VII), що виразилося у порушенні триденного строку, встановленого даною нормою, для повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документа.

Далі, позивач зазначає, що підстави, вказані в повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу є незаконними, адже даний документ не визначає, в якій частині необхідно виконати рішення, де передбачено вчинення боржником кількох дій та не зазначено, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Обґрунтовуючи наявність порушеного права, позивач указує, що прийняттям незаконного повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець позбавив його права на отримання пенсії з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, що призвело до погіршення майнового стану.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року, ухваленого за правилами загального позовного провадження, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції, за результатами проведеного правового аналізу ч. 2 статті 4 Закону №1404 - VII та ч. 5 ст. 373 КАС України, дійшов висновку про обов`язок суду видати стягувачу декілька виконавчих документів, оскільки, резолютивною частиною рішення, яке належало виконати, передбачено вчинення декількох дій боржником та воно містить дві різні вимоги.

За таких умов, суд відзначив, що оскаржене повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання є обґрунтованим, позаяк виконавчий лист не відповідає вимогам, передбаченим статтею 4 Закону №1404 - VII.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Вважаючи, що рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 цитує норми матеріального та процесуального права та вказує на неврахування судом його доводів, що викладені в позові.

Зокрема, указує на недотримання державним виконавцем строків направлення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу, на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги обставини, що за даним виконавчим документом вже відкривалося виконавче провадження без будь - яких зауважень. Також скаржник стверджує, що відповідно до ч.1 ст.31 Закону №1404 - VII, державний виконавець повинен був скористатися своїм правом на звернення до суду із заявою про роз`яснення відповідного судового рішення, якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина є незрозумілою.

Відділ примусового виконання рішень не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

У зв`язку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання, справа розглянута в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог статті 311 КАС України.

Фактичні обставини справи.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суд від 11.07.2018 року у справі № 814/1153/18 позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Миколаївській області був задоволений частково.

Так, судовим рішенням було визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо ненадання позивачу, на його заяву, копії довідки про розмір грошового забезпечення для призначення пенсії з 29.12.2017 року та копії рішення (розпорядження) про призначення пенсії з 29.12.2017 року.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області надати ОСОБА_1 копію довідки про розмір грошового забезпечення для призначення йому пенсії та копію відповідного рішення (розпорядження) про призначення пенсії з 29.12.2017 року.

Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо непроведення ОСОБА_1 з 29.12.2017 р. перерахунку пенсії, відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 51, ч. 3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням усіх видів грошового забезпечення, а також із урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди.

Також, суд зобов`язав ГУ ПФУ в Миколаївській області з 29.12.2017 р. провести позивачу перерахунок та виплату пенсії відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 51, ч. 3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням таких видів грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військовим званням (майор), надбавка за вислугу років, середньомісячний розмір додаткових видів грошового забезпечення, визначений за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням зі служби (з 01.12.2015 р. по 30.11.2017 р.), у тому числі: надбавки за виконання особливо важливих завдань, надбавки за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, надбавки за кваліфікацію, премії, щомісячної додаткової грошової винагороди, а також підвищення, як учаснику бойових дій, щомісячної цільової допомоги на прожиття, як учасника бойових дій.

15.09.2018 року, для проведення примусового виконання вказаного рішення, Миколаївським окружним адміністративним судом, виданий виконавчий лист.

15.09.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області з заявою про примусове виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суд від 11.07.2018 року у справі № 814/1153/18.

Постановою головного державного виконавця Кшевінською І. М. від 21.09.2018 року відкрито виконавче провадження ВП №57265405 з примусового виконання виконавчого листа від 17.08.2018 року по справі №814/1153/18.

Далі, ГУ ПФУ в Миколаївській області листом повідомило державного виконавця про те, що на виконання рішення суду ним як боржником 09.08.2018 р. був проведений ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 29.12.2017 р. і її розмір став складати 8 581,14 грн.

Також, Пенсійний фонд зазначив, що загальний розмір доплати у зв`язку з перерахунком пенсії за рішенням суду з 29.12.2017 р. по 31.08.2018 р. склав - 20 135,26 грн, сума доплати за період з 09.08.2018 р. по 31.08.2018 р. в розмірі 1 839,82 грн, буде виплачена стягувачеві у вересні 2018 р., сума доплати за період з 29.12.2017 р. по 08.08.2018 р. у розмірі 18 295,44 грн, буде виплачена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 р. «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» Для цього, як стверджує Пенсійний фонд, він сформував реєстр та забезпечив включення до нього суми різниці між отримуваною пенсією та донарахованою за рішенням суду.

24.07.2019 року, на підставі отриманої інформації та п.9 ч.1 ст.37 Закону №1404 - VII головний державний виконавець Кшевінська І.М. прийняла постанову та повернула виконавчий документ стягувачу.

Пункт 2 даної постанови містив роз`яснення, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 24.07.2022 року.

17.12.2019 року позивач повторно пред`явив до примусового виконання до виконавчої служби виконавчий лист, виданий Миколаївським окружним адміністративним судом 17.08.2018 року у справі №814/1153/18. Дана заява позивача була отримана виконавчою службою 19.12.2019 р., що підтверджується скриншотом сторінки ПАТ «Укрпошта» трекінг відстеження поштових відправлень за штриховим кодовим ідентифікатором №192.

24.12.2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Сазоновим Д.К. прийнято повідомлення №6735 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Підставою для повернення виконавчого документа, державний виконавець зазначив ч. 2 ст. 4 Закону №1404 - VII.

Указаний документ було відправлено стягувачу поштою 20.01.2020 р. з штриховим кодовим ідентифікатором №217 та отримано 22.01.2020 р.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляції, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1 Закону №1404 - VII - виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Частиною 1 ст.5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно вимог частин 1, 2 ст. 18 Закону №1404 - VII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пункт 9 частини 1 статті 37 Закону №1404 - VII унормовує, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Як випливає з постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, судове рішення у справі №814/1153/18 було виконане ГУ ПФУ в Миколаївській області частково, а саме: був проведений перерахунок пенсії, частково виплачена заборгованість.

Підставою для повернення виконавчого документа слугувала відсутність у ГУ ПФУ в Миколаївській області іншого майна чи коштів на які можливо звернути стягнення для виплати ОСОБА_1 невиплаченої частини заборгованості за пенсійними виплатами в сумі 18 295,44 грн.

Стягувач не оскаржив постанову про повернення виконавчого документа, попри те, що невиконаною залишилася частина рішення про обов`язок ГУ ПФУ в Миколаївській області видати копію довідки про розмір грошового забезпечення для призначення пенсії та копію рішення (розпорядження) про призначення пенсії з 29.12.2017 р.

Згідно з пунктом 6 частини 4 статті 4 Закону №1404 - VII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, наведена норма свідчить про існування двох альтернативних умов, за яких виконавчий документ повертається стягувачу без виконання:

1) або виконавчий документ не відповідає вимогам, встановленим статті 4 Закону;

2) або стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 Закону.

Частиною 2 статті 4 Закону №1404 - VII, зокрема, унормовано, що у разі якщо резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Як правильно зауважив суд першої інстанції, ці норми кореспондуються з положеннями ч. 5 ст. 373 КАС України, у відповідності до яких, якщо судове рішення прийнято на користь декількох позивачів або проти декількох відповідачів, або якщо виконання повинно бути проведено в різних місцях чи рішенням передбачено вчинення кількох дій, видаються декілька виконавчих документів, у яких зазначаються один стягувач та один боржник, а також визначається, в якій частині необхідно виконати судове рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Таким чином, слід вважати таким, що відповідає приписам наведених норм, висновок суду першої інстанції, що судом видаються декілька виконавчих документів за наступних умов:

1) якщо судове рішення прийнято на користь декількох позивачів або проти декількох відповідачів;

2) якщо виконання повинно бути проведено в різних місцях;

3) якщо рішенням передбачено вчинення кількох дій.

Відповідно до абзацу 12 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Згідно ст. 374 КАС України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, позивач має право звернутись до суду для виправлення помилки, допущеної при його оформленні.

Колегія суддів не поділяє довід скаржника про те, що прийнятим рішенням про повернення виконавчого документа, порушено його право на отримання пенсії з 29.12.2017 р., відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 51, ч. 3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», адже як випливає з постанови про повернення виконавчого документа, відповідний перерахунок, на виконання судового рішення, був проведений боржником 09.08.2018 року.

Тобто, усі вимоги щодо перерахунку пенсії, які були викладені в судовому рішенні, боржником були виконані.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій головного державного виконавця Сазонова Д. К. щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання та похідних вимог про скасування спірного рішення та обов`язку відкрити виконавче провадження, є справедливим та об`єктивним.

Водночас колегія суддів вважає обґрунтованим довід скаржника про допущену, головним державним виконавцем Сазоновим Д. К., протиправну бездіяльність, яка була виражена у несвоєчасному направленні на адресу стягувача повідомлення про повернення виконавчого документа.

Відповідно до ч.4 ст.4 Закону №1404 - VII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення.

Проте, як встановлено матеріалами справи, виконавчий документ був направлений на адресу стягувачу через 23 робочих дні.

Суд першої інстанції, відмовляючи в цій частині ОСОБА_1 у позові, керувався тим, що оскаржуване повідомлення було прийнято державним виконавцем у триденний строк, що встановлений ч.4 ст.4 Закону №1404 - VII.

Водночас суд апеляційної інстанції вважає, що це неправильне тлумачення наведеної правової норми, оскільки вона встановлює триденний строк для повернення виконавчого документа документа, а не для прийняття відповідного рішення.

Неправильне тлумачення судом першої інстанції норми матеріального права, на думку колегії суддів, дає підстави для судового рішення в частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні вимоги про визнання протиправною бездіяльності головного державного виконавця Сазонова Д. К. щодо неповернення стягувачу, у встановлений законодавством строк, виконавчого листа без прийняття його до виконання.

Відповідно до приписів статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині, є зокрема, неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 308, 311, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року скасувати в частині відмови в задоволенні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сазонова Дмитра Костянтиновича та ухвалити нове рішення про її задоволення.

Визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сазонова Дмитра Костянтиновича щодо неповернення ОСОБА_1 виконавчого листа від 17.08.2018 року у виконавчому провадженні №60932451 без прийняття до виконання у триденний строк.

В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 09.07.2020 року.