Справа № 420/3700/20
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3700/20
УХВАЛА

06 липня 2020 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Марин П.П., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до т.в.о. Таїровського селищного голови, секретаря селищної ради Бурлаки Лариси Андріївни про визнання протиправною бездіяльності, скасування розпоряджень, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до т.в.о. Таїровського селищного голови, секретаря селищної ради Бурлаки Лариси Андріївни, в якому позивач просить визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень т.в.о. Таїровського селищного голови, секретаря Таїровської селищної ради Бурлаки Л.А., щодо не призначення переможця конкурсу ОСОБА_1 , на посаду директора комунального некомерційного підприємства Таїровської селищної ради «ТАЇРОВСЬКИЙ КОНСУЛЬТАТИВНО-ДІАГНОСТИЧНИЙ ЦЕНТР» та не укладення з ним контракту та зобов`язати Таїровського селищного голову вчинити дії, до ОСОБА_1 , як переможця конкурсу, а саме призначити на посаду директора та укласти з ним контракт;

визнати протиправним та скасувати Розпорядження №220-СР від 29 жовтня 2019 року, т.в.о. голови селищної ради Бурлаки ЛА., Про внесення змін до розпорядження Таїровського селищного голови № 134 від 01.08.2019 р. та про здійснення оголошення щодо про ведення конкурсу на зайняття посади директора КНП «ТАЇРОВСЬКИЙ КОНСУЛЬТА ТИВНО-ДІАГНОСТИЧНИЙ ЦЕНТР» та його оприлюднення.

визнати протиправним та скасувати Розпорядження №221-СР від 29 жовтня 2019 року, т.в.о. голови селищної ради Бурлаки Л. А ., «Про призначення в.о. директора комунального некомерційного підприємства Таїровської селищної ради «ТАЇРОВСЬКИЙ КОНСУЛЬТАТИВНО-ДІАГНОСТИЧНИЙ ЦЕНТР».

зобов`язати т.в.о. голови селищної ради Бурлаку Л . А. , провести нарахування та виплату заробітної плати з врахуванням надбавок, доплат та преміювання ОСОБА_1 за період з 06.06.2019р. по 12.11.2019 року;

зобов`язати т.в.о. голови селищної ради Бурлаку Л.А. , провести нарахування та виплату ОСОБА_1 , індексації заробітної плати, розрахувавши її розмір відповідно до приписів Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", по день постановлення рішення суду;

зобов`язання т.в.о. голови селищної ради Бурлаку Л.А. , провести нарахування та виплату ОСОБА_1 , компенсацію у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати, розрахувавши її розмір відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" по день постановления рішення суду;

стягнути з т.в.о. голови селищної ради Бурлаки Л.А. , відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 , у сумі 37 300 (тридцять сім тисяч триста) гривен;

допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати ОСОБА_1 в межах виплати заробітної плати за один місяць;

зобов`язати т.в.о. голови селищної ради Бурлаку Л.А., надати звіт про виконання судового рішення протягом місяця після апеляційного розгляду справи або після закінчення строку на апеляційне оскарження;

стягнути з т.в.о. голови селищної ради Бурлаки Л.А., на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір;

стягнути з т.в.о. голови селищної ради Бурлаку Л.А., на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), розмір витрат на правничу допомогу, що складають - 27700 (двадцять сім тисяч сімсот) гривень.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

У відповідності до частини п`ятої статті 125 Конституції України, з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.

Юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає та встановлює Кодекс адміністративного судочинства України.

Положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно із ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, у тому числі на виконання делегованих повноважень, і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною цих функцій.

Крім того, відповідно до п.17 ч.1 вказаної статті публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно - правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п.2 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Частиною 1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування.

Приписами підпункту 1 пункту а) ч.1 ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження: управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

В даному випадку, встановлено, що комунальне некомерційне підприємство Таїровської селищної ради «ТАЇРОВСЬКИЙ КОНСУЛЬТАТИВНО - ДІАГНОСТИЧНИЙ ЦЕНТР» створено згідно рішення Таїровської селищної ради№174-VІІ від 06.06.2019 року.

Отже, спір, що виник у зв`язку зі звільненням працівника з посади, трудова діяльність на якій не пов`язана з проходженням публічної служби, має вирішуватись за правилами цивільного судочинства.

Згідно із ч.4 ст.11 ЦК України у випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Отже, рішення суб`єктів владних повноважень, до яких належать, зокрема, органи місцевого самоврядування, можуть бути підставами виникнення/припинення цивільних прав та обов`язків.

До способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (п.10 ч.2 ст.16 цього Кодексу).

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Враховуючи те, що спір у цій справі пов`язаний із звільненням керівника комунального некомерційного підприємства Таїровської селищної ради «ТАЇРОВСЬКИЙ КОНСУЛЬТАТИВНО-ДІАГНОСТИЧНИЙ ЦЕНТР» та випливає із трудових відносин, що склалися між Таїровською селищною радою і позивачем, суд приходить до висновку про те, що даний спір не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватися судом у порядку, визначеному ЦПК України.

Вказані висновки щодо застосування норм права, узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 31.01.2020 року по справі №160/3630/19, а також в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року справа №822/160/16 та від 14 листопада 2018 року справа №806/2808/16.

Згідно з п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.6 ст.170 КАС України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Відповідно до ч.2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Отже, цей позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а належить розглядати в порядку цивільного судочинства місцевим загальним судом за правилами підсудності, визначеними статтями 26-30 ЦПК України.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо відмови у відкритті провадження у цій справі, оскільки дана справа повинна розглядатися за правилами цивільного судочинства.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі Суд) від 20.07.2016 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №29458/04, №29465/04) зазначено, що відповідно до прецидентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v.Austria), заява №7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. (…) фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Керуючись ст.ст.1, 2, 6, 7, 170, 171, 243, 248, 379 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до т.в.о. Таїровського селищного голови, секретаря селищної ради Бурлаки Лариси Андріївни про визнання протиправною бездіяльності, скасування розпоряджень, зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що дане питання підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у загальному місцевому суді.

Копію ухвали надіслати позивачу разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Порядок і строки оскарження ухвали визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Суддя П.П.Марин