Справа № 300/735/20
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
"09" липня 2020 р. справа № 300/735/20
Заява мотивована тим, що при прийнятті рішення судом не вирішено питання стягнення на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Розглянувши в порядку письмового провадження подану суду заяву, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.06.2020 у справі №300/735/20 позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області № від 25.10.2019. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області № від 25.10.2019. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області форми "Ф" №129724-51 від 11.11.2019.

У даному рішенні судом не вирішено питання розподілу судових витрат в частині стягнення на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частинами 1 та 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед інших, і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 4 та 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас, частиною 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України" заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями дійсності та співмірності необхідних і достатніх витрат, а також розумності їх розміру.

Суд, дослідивши договір про надання правничої допомоги №03/01-20 від 03.01.2020, додаток 1 до договору (а.с.23а, 24, 27-29), квитанцію про оплату послуг правничої допомоги №1 від 03.01.2020 (а.с.30), акт прийому-передачі наданих послуг від 01.07.2020, встановив наступне.

Згідно квитанції про оплату послуг правничої допомоги №1 від 03.01.2020 позивач сплатив адвокату за надання правової допомоги 10000,00 грн.

Згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 01.07.2020 адвокат Якубчак Олег Романович на підставі свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю ІФ №001003, виданого Радою адвокатів Івано-Франківської області відповідно до рішення №1/02 від 27.02.2015, надав послуги ОСОБА_1 по справі №300/735/20 відповідно до договору про надання правничої допомоги №03/01-20 від 03.01.2020.

У пункті 1 акту прийому-передачі наданих послуг від 01.07.2020 зазначений розрахунок витрат на правову допомогу, зокрема, первинна консультація клієнта із вивченням наданих документів 1 година - 1013,50 грн.; збір доказів, підготовка та подання запиту Головному управлінню ДПС в Івано-Франківській області (для ознайомлення з матеріалами податкової справи) 1 година - 1013,50 грн.; пошук та аналіз судової практики у подібних справах 4 год. - 4054,00 грн.; підготовка та подання позовної заяви 4 год. - 4054,00 грн.; підготовка та подання відповіді на відзив 3 год. - 3040,50 грн.

Відповідно до матеріалів справи, адвокатом були підготовлені адміністративний позов, відповідь на відзив та запит Головному управлінню ДПС в Івано-Франківській області (а.с.2-11, 32, 33, 127-131).

Щодо витрат на первинну консультацію клієнта із вивченням наданих документів суд зазначає, що вказаний вид адвокатської діяльності відноситься до адвокатської діяльності про надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності фізичних осіб.

При цьому, згідно частини 1 статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадку надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди).

Проте, адвокатом не підтверджено розмір витрат на первинну консультацію клієнта із вивченням наданих документів.

Відповідно до статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що заяву адвоката слід задовольнити частково, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12162 гривні. Відмовити в задоволенні решти заяви в частині витрат: первинна консультація клієнта із вивченням наданих документів 1 година - 1013,50 грн

Керуючись статтями 132, 134, 139, 241-246, 250, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву адвоката Якубчака Олега Романовича в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №300/735/20 - задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12162,00 (дванадцять тисяч сто шістдесят два) грн.

В задоволенні решти заяви в частині витрат: первинна консультація клієнта із вивченням наданих документів 1 година - 1013,50 грн. - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до частини 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 295 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Григорук О.Б.