Справа № 387/382/20
Суддя: Майстер І. П.
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 387/382/20
Номер провадження по справі 2-а/387/16/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 року смт Добровеличківка

Добровеличківський районний суд, Кіровоградської області, в складі:

Головуючого судді Майстера І. П.

за участю секретаря судового засідання Придатченко О.О.

розглянувши в письмовому провадженні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Добровеличківського відділення поліції Новоукраїнського відділу поліції Головного управління національної поліції у Кіровоградської області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 27 квітня 2020 року звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.04.2020 він дізнався від Добровеличківського відділу Державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження №61287479 щодо примусового виконання постанови №301592, виданої 08.11.2019 Добровеличківським відділенням поліції Новоукраїнського відділу про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 850 гривень. 17 квітня 2020 року він ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та дізнався, що поліцейський СРПП №2 Добровеличківського ВП Медвідь А.В. 08.11.2019 о 11 годині 35 хвилин в смт.Добровеличківка по вул.Поповича ( не вказано точної адреси), розглянув справу та виніс постанову про накладення адміністративного стягнення серії ДП 18 № 301592 від 08.11.2019 на ОСОБА_1 . Зі змісту оскаржуваної постанови ОСОБА_1 08.11.2019 о 11 годині 30 хвилин керував автомобілем ВАЗ 2101, р.н. НОМЕР_1 в смт.Добровеличківка по вул.Поповича та не був пристебнутий ременем безпеки. Також під час перевірки документів був відсутній реєстраційний документ та посвідчення водія, чим порушив п.2.3 в, п.2.1 а ПДР. Відповідальність за зазначені правопорушення передбачена ч.1 ст.126 КУпАП, штраф становить 425 гривень. З постановою позивач не погоджується, переконаний в її протиправності ( незаконності), тому цей акт індивідуальної дії винесено безпідставно, за відсутності складу адміністративного правопорушення, без належних на те доказів. Про постанову він дізнався 17 квітня 2020 року від виконавчої служби, поштовим зв`язком дану постанову не отримував у зв`язку із пропуском строку на оскарження він просить поновити строк для подання позову до суду.

На підставі ст. 262 КАС України, розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі здійснення розгляду справи за відсутності учасників, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідач належним чином двічі повідомлявся, однак відзиву та доказів правомірності дій до суду не надав.

Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 28 квітня 2020 року відкрито провадження у справі та зобов`язано Добровеличківське відділення поліції Новоукраїнського відділу поліції Головного управління національної поліції у Кіровоградської області надати до Добровеличківського районного суду Кіровоградської області в термін до 13 травня 2020 року надати належним чином завірену копію матеріалів про адміністративне правопорушення, складених відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП та за наявності копію диска з відеофіксацією, а також докази про вручення постанови серії ДП 18 №301592 від 08.11.2019 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Станом на дату розгляду до суду будь-які докази не надходили.

Отже виходячи із принципу диспозитивності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП № 301592 від 08.11.2019 старший сержант поліцейський СРПП №2 Добровеличківського ВП Новоукраїнського ВП ГУНП України в Кіровоградській області Медвідь Андрій Валентинович притягнув до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень. Зі змісту постанови, ОСОБА_1 08.11.2019 о 11 годині 30 хвилин керував автомобілем ВАЗ 2101 державний номерний знак НОМЕР_1 у смт Добровеличківка по вулиці Поповича не пристебнувшись ременем безпеки, також під час перевірки документів був відсутній реєстраційний документ та посвідчення водія, чим порушив п.2. 3в, п. 2.1а ПДР.

На даний час старший сержант поліцейський СРПП №2 Добровеличківського ВП Новоукраїнського ВП ГУНП України в Кіровоградській області Медвідь Андрій ОСОБА_2 в органах поліції не працює, а тому позовні вимоги заявлені до відповідача, а саме Добровеличківського відділення поліції Новоукраїнського відділу поліції Головного управління національної поліції у Кіровоградської області.

Згідно з ч.2 ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином суб`єктом владних повноважень є відповідний орган поліції, на який відповідно до положень ст.222КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Разом з тим, з аналізу положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення, однак будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, в графі "до постанови додається" не зазначено жодних доказів.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 КУпАП повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Всупереч даним вимогам, суб`єктом владних повноважень жодного доказу в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення на ОСОБА_1 штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 126 КУпАП, не було в наявності та не долучено до матеріалів справи.

Вказана правова позиція суду відповідає постанові Верховного суду у справі №524/1284/17 адміністративне провадження К/9901/15713/18 від 19.02.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи зазначені законодавчі положення, суду не надано доказів, що працівник поліції діяв з дотриманням вимог діючого законодавства .

У відповідності до п.п.4.1, 4.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України). Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб`єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

Крім того позивач заявив клопотання про поновлення строків звернення до суду, яке мотивоване тим, що про оскаржувану постанову позивач дізнався 17.04.2020 після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. На підтвердження зазначеного подано копію заяви про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження. Інші докази повідомлення позивача про існування постанови в матеріалах справи відсутні. В матеріалах справи також відсутні докази того, що позивач раніше отримав постанову про накладення адміністративного стягнення під час її складення. Також у постанові відсутні будь-які дані щодо роз`яснення прав позивачу у відповідності до вимог ст.268, 289 КУПАП, а саме щодо права оскаржити постанову.

Суд зазначає, що відповідно до правової позиції, викладеної в рішеннях Європейського Суду з прав людини від 13.01.2000 у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та від 28.10.1998 р. у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії", надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми може призвести до позбавлення заявників права доступу до суду і завадити розгляду їхніх позовних вимог, що є порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Аналіз вищезазначених норм вказує, що відмова ОСОБА_1 у поновленні строку звернення до суду з адміністративним позовом, у зв`язку з використанням ним альтернативного способу захисту його прав, надто суворе рішення, яке позбавляє заявника права доступу до суду.

За таких обставин вважаю, що причини пропуску строку звернення до суду є поважними.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і може прийняти рішення про скасування постанови і закриття справи.

Дослідивши та оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення, а постанову серії ДП 18 № 301592 від 08.11.2019 необхідно скасувати із закриттям провадження в адміністративній справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 245, 247, 251, 268, 279, 280, 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ч. 1 п. 2 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України, керуючись ст.ст. 160, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк звернення до адміністративного суду.

Адміністративний позовом ОСОБА_1 до Добровеличківського відділення поліції Новоукраїнського відділу поліції Головного управління національної поліції у Кіровоградської області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення , задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст.126 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 № 301592 від 08 листопада 2019 року, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 .

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя

Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області Майстер І. П.