Справа № 160/7325/20
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

07 липня 2020 року Справа № 160/7325/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Бондар М.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

03.07.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо переведення невиплати пенсії ОСОБА_1 з банківського рахунку на поштове відділення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 на банківський рахунок відкритий в АТ КБ «ПриватБанк».

Пунктами 1-3 та 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КАС України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що даний позов cлід повернути з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 160 КАС України встановлено, що позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Пунктом 1 ч. 1, ч. 2, ч. 8, ч. 9 ст. 59 КАС України передбачено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Довіреності або інші документи, які підтверджують повноваження представника і були посвідчені в інших державах, повинні бути легалізовані в установленому законодавством порядку, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Враховуючи викладене, сторона у справі має право на звернення до суду через представника лише на підставі документу, що посвідчує його повноваження у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 43 Закону України "Про нотаріат" при вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії.

Встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення особи з інвалідністю чи учасника Другої світової війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи).

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 22 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" встановлено, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на яку він оформлений.

Паспорт громадянина України для виїзду за кордон оформляється, зокрема, особам, які досягли шістнадцятирічного віку, - на 10 років.

Аналізуючи вищенаведені норми, можна дійти висновку, що повноваження представника фізичної особи можуть підтверджуватися, зокрема, довіреністю фізичної особи посвідченою нотаріально, при цьому, при вчиненні нотаріальної дії, нотаріус повинен встановити особу на підставі, зокрема, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що є чинним на момент здійснення такої нотаріальної дії.

Як вбачається з матеріалів справи, позовну заяву ОСОБА_1 , подано та підписано представником ОСОБА_2 на підставі довіреності посвідченої 24 листопада 2019 року, м. Тель-Авів, Держава Ізраїль.

Зі змісту копії довіреності від 24 листопада 2019 року, доданої до матеріалів позовної заяви на підтвердження повноваження представника позивача Акермана О.М. щодо підписання позову від імені позивача, видно, що особу позивача - ОСОБА_1 було встановлено на підставі закордонного паспорта громадянина України НОМЕР_1 виданого органом 1402 від 11.06.2007 року на ім`я ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається зі змісту копії паспорту позивача для виїзду за кордон № НОМЕР_1 від 11.06.2007 року, термін дії якого сплинув 11.06.2017 року, тобто станом на 24.11.2019 року (дата вчинення нотаріальної дії щодо засвідчення довіреності), вказаний паспорт вже був недійсним, а тому не є належним документом, що посвідчує особу позивача при вчиненні нотаріальної дії, а відповідно і не може бути належним доказом на підтвердження повноважень представника позивача Акермана О.М., який підписав позов, оскільки довіреність, копія якої долучена до позовної заяви, була видана 24.11.2019 року на підставі закордонного паспорта особи строк дії якого сплинув на момент оформлення такої довіреності. Копія паспорту, долучена до позовної заяви не містить відмітки про продовження строку його дії.

Окрім того, як вбачається з наданих до суду документів, неможливо встановити яким чином при встановлені особи та засвідчені справжності підпису позивача на довіреності від 24.11.2019 року було встановлено її по батькові, оскільки вищевказана довіреність видана на підставі закордонного паспорту громадянина України № НОМЕР_2 557078 від 11.06.2007 року, в якому по батькові відсутнє, при тому, що жодних інших документів окрім вищевказаного паспорту при засвідчені справжності підпису не надавалось.

Практика Європейського суду з прав людини, відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" №3477-IV від 23.02.2006, є джерелом права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його правами та обов`язками.

У рішенні Європейського суду з прав людини Чуйкіна проти України (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) 13 січня 2011 року ОСТАТОЧНЕ) вказано, що стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі Голдер проти Сполученого Королівства (Golder v. the United Kingdom), пп. 28- 36, Series A № 18).

Разом з тим, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, яке може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб (рішення від 28.05.1985 у справі Ешингдейн проти Сполученого Королівства, (п. 57).

Оскільки на момент підписання довіреності термін дії паспорта №Р0 557078 від 11.06.2007 року ОСОБА_1 для виїзду за кордон сплинув та не містить відмітки про продовження строку його дії, суд приходить до висновку, що у представника ОСОБА_2 відсутні повноваження на право подання та підписання даного позову.

Пунктом 3 частини 4 статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Згідно ч. 6 ст. 169 КАС України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 43, 59, 169,248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати представнику позивача разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар