Справа № 640/4889/19
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2020 року м. Київ № 640/4889/19
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Міністерства оборони України
провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі позивач та/або ОСОБА_1 ) з позовом до Міністерства оборони України (далі відповідач та/або МО України) та просить суд:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України в частині розрахунку грошової компенсації ОСОБА_1 за не отримане постійне житлове приміщення;

- зобов`язати Міністерство оборони України здійснити перерахунок грошової компенсації ОСОБА_1 за не отримане постійне житлове приміщення шляхом застосування граничної вартості 1 кв.м загальної площі житла для визначення розміру грошової компенсації Во- 13936,25 грн;

- стягнути на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що при визначені розміру грошової компенсації відповідачем було здійснено не вірно розрахунок, адже застосовано граничну вартість 1 кв.м. метра загальної площі житла для визначення розміру грошової компенсації, яка не повинна перевішувати опосередковану вартість будівництва житла за регіонами, затверджену в установленому порядку, а саме: замість - 13396,25 застосовано показник 11149, що, в свою чергу, мало своїм наслідком зменшення розміру граничної компенсації на загальну суму 161521,03 грн.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому останній наполягає на правомірності розрахунку грошової компенсації та просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову. Також, МО України заперечує проти стягнення витрат на професійну правову допомогу, оскільки із наданих документів неможливо встановити надання останньої безпосередньо в межах даної адміністративної справи.

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом звертає увагу на наступне.

ОСОБА_1 з 01.08.1986 року по 16.10.2006 року проходив військову службу в Збройних Силах України, що підтверджується довідкою Вишгородського районного військового комісаріату від 30.04.2009 р. № 3/119.

Згідно з витягом з наказу по особовому складу Командувача повітряних сил ЗСУ від 01.09.2006 року №260 позивача було звільнено у запас за станом здоров`я. Як передбачено наказом, звільнення має місце із залишенням на квартирному обліку для позачергового отримання житла за рахунок житлового фонду МО України.

Під час процедури звільнення позивача з лав ЗСУ військова частина НОМЕР_1 була передислокована з с. Нові Петрівці Вишгородського р-ну, Київської області у м. Бровари, Київської області, що підтверджується довідкою від 28.08.2008 року №632.

До передислокації військової частини НОМЕР_1 у м. Бровари ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку при вказаній частині у с. Нові Петрівці Вишгородського району (Гостомельського гарнізону).

Згідно з витягом з протоколу № 36 від 15.03.2006 року засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 постановлено зарахувати на квартирний облік при в/ч НОМЕР_1 на першочергову чергу позивача разом з дружиною ОСОБА_2 та сином ОСОБА_3 .

У відповідь на звернення позивача листом Київського квартирно-експлуатаційного управління МО України від 01.06.2012 року №303/25/6-857 було повідомлено про перебування на квартирному обліку у Броварському гарнізоні по житловій комісії військової частини НОМЕР_1 зі складом сім`ї 3 особи у загальній черзі з 03.03.1995 року, а також у списках на позачергове отримання житла як звільнений за станом здоров`я з 01.09.2006 року.

25.10.2018 року наказом Начальника Броварського гарнізону МО України від 25.10.2018 року №26 «Про розподіл коштів грошової компенсації військовослужбовцям та членам їх сімей за належне їм для отримання жилих приміщень» було вирішено житловим комісіям військових частин НОМЕР_1 проінформувати листом з повідомленням військовослужбовців, у яких настала черга на отримання житлових приміщень про їх право на отримання грошової компенсації, її орієнтовний розмір та перелік документів, необхідних для її отримання, а саме: капітана запасу ОСОБА_1 НОМЕР_1 . Житловим комісіям військових частин НОМЕР_1 розглянути надані документи та прийняти відповідне рішення про надання грошової компенсації або відмову в наданні.

29.11.2018 року на засіданні житлової комісії в/ч НОМЕР_1 вирішено надати позивачу грошову компенсацію за не отримане постійне житлове приміщення у сумі, що складає 646084,55 грн. Вказана обставина підтверджується витягом з протоколу № 1 від 29.11.2018 року.

29.11.2018 року ОСОБА_1 та членами його сім`ї було підписано заяву про надання згоди на отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення у розмірі: К = (13,65 кв.м. х 3 + 17) х 11149 = 646084,55 грн.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 по стройовій частині від 03.12.2018 року № 577 затверджено протокол № 1 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 29.11.2018 року.

В подальшому, 13.12.2018 року за результатами засідання комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями №478 від 13.12.2018 року, оформленими протоколом №478 від 13.12.2018 року позивача було включено до списку громадян, які мають право та надали згоду на отримання грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення та перебувають на квартирному обліку у Броварському гарнізоні. Як вбачається зі списку ОСОБА_1 визначено розмір грошової компенсації - 646084,55 грн.

05.01.2019 року ОСОБА_1 отримав грошову компенсацію в розмірі 646084,55 грн., що підтверджується квитанцією від 05.01.2019 року.

Між тим, за наслідком ознайомлення 28.02.2019 року з матеріалами облікової справи, отримання копії документів, у тому числі копії протоколу засідання комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями №478 від 13.12.2018 року, позивач встановив не вірний розрахунок грошової компенсації.

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі відповідно до Конституції України визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII).

У відповідності до частини 1 статті 12 Закону № 2011-XII держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовці строкової військової служби та військовослужбовці, призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період, розміщуються в казармах (на кораблях) згідно із Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України. За ними зберігаються жилі приміщення, які вони займали до призову на строкову військову службу та військову службу під час мобілізації, на особливий період. Вони не можуть бути зняті з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

У разі відсутності службового жилого приміщення військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, розміщуються безплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні - у сімейних гуртожитках. Житлово-побутові умови в таких казармах повинні відповідати вимогам, які пред`являються до гуртожитків, що призначені для проживання одиноких громадян. У разі відсутності можливості розміщення зазначених військовослужбовців у спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини та сімейних гуртожитках військова частина зобов`язана орендувати для військовослужбовців та членів їх сімей жиле приміщення або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення. Для військовослужбовців офіцерського складу у разі відсутності службового жилого приміщення військова частина зобов`язана орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовців та членів їх сімей або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення. Розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

Курсантам вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які мають сім`ї, надається жила площа в сімейних гуртожитках. У разі відсутності таких гуртожитків їм виплачується за місцем проходження військової служби грошова компенсація за піднайом (найом) жилого приміщення.

За військовослужбовцями, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу, зберігаються жилі приміщення, які вони займали до призову на військову службу. Такі військовослужбовці не можуть бути зняті з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та зараховані на квартирний облік у військовій частині за місцем проходження служби.

Військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу, та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства, якщо вони не займали жилих приміщень за місцем проходження служби.

У разі відсутності службового жилого приміщення військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу і не перебувають у шлюбі, розміщуються у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян, а сімейні - у сімейних гуртожитках.

У разі відсутності жилих приміщень для проживання військова частина зобов`язана орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу, та членів їх сімей або за бажанням військовослужбовця виплачувати йому грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення.

Військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу, та члени їх сімей зобов`язані вивільнити займане ними службове жиле приміщення у двотижневий строк з дня виключення зазначених військовослужбовців із списків особового складу військової частини.

Згідно із частиною 9 статті 12 Закону № 2011-XII військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року №728 затверджено Порядок визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, який установлює механізм визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей, що перебувають разом з ними на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, який ведеться у військових частинах, органах, підрозділах, загонах, військових навчальних закладах, установах (далі - військові частини), а у разі їх розформування - у військових комісаріатах та квартирно-експлуатаційних установах (організаціях), за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення (далі - компенсація) (далі Порядок).

Дія цього Порядку поширюється на осіб, звільнених з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів у разі неможливості використання на військовій службі, та членів їх сімей (п. 2 Порядку).

У відповідності до пункту 7 Порядку розмір компенсації визначається: за нормою 13,65 кв. метра жилої площі на військовослужбовця і кожного члена його сім`ї, який перебуває з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Понад норму жилої площі для окремих категорій військовослужбовців та членів їх сімей, визначених законодавством, враховується додаткова жила площа у розмірі 10 кв. метрів; з урахуванням вимог до загальної площі житла відповідно до державних будівельних норм ДБН В.2.2-15-2005 "Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення"; з урахуванням граничної вартості будівництва 1 кв. метра загальної площі житла в регіоні, в якому військовослужбовець перебуває на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Згідно із пунктом 8 Порядку розмір грошової компенсації (K) розраховується за формулою:

К = (13,65*N+ 17 + Дпл)*Во,

де 13,65 - визначена законодавством норма жилої площі на одну особу, кв. метрів;

N - кількість осіб, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов;

17 - загальна нежила площа житла на сім`ю з урахуванням вимог державних будівельних норм ДБН В.2.2-15-2005 "Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення", кв. метрів;

Дпл - додаткова жила площа, що надається окремим категоріям військовослужбовців та членам їх сімей, визначеним законодавством, у розмірі 10 кв. метрів;

Во - гранична вартість 1 кв. метра загальної площі житла для визначення розміру грошової компенсації, яка не повинна перевищувати опосередковану вартість будівництва житла за регіонами України, затверджену в установленому законодавством порядку, для мм. Києва, Дніпра, Львова, Одеси та Харкова, збільшену в 1,75 раза, для міст - обласних центрів, а також міст обласного значення з населенням понад 300 тис. осіб - в 1,5 раза, для міст обласного значення з населенням від 100 тис. до 300 тис. - в 1,25 раза, для інших населених пунктів - опосередковану вартість у відповідній області.

За наявності у військовослужбовця права на отримання однокімнатної квартири компенсація нараховується за житло загальною площею 40 кв. метрів.

Аналіз наведених положень дає суду підстави дійти до висновку, що

Во - гранична вартість 1 кв. метра загальної площі житла для визначення розміру грошової компенсації не повинна перевищувати опосередковану вартість будівництва житла за регіонами України, затверджену в установленому законодавством порядку, збільшено для міст обласного значення з населенням від 100 тис. до 300 тис. - в 1,25 раза.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.03.2018 року №46 відповідно до Порядку визначення та застосування показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затвердженого наказом Держбуду України від 27 вересня 2005 року №174 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 12 жовтня 2005 року за №1185/11465 затверджено показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України (розраховані станом на 01 січня 2018 року) (далі Наказ).

У відповідності до вказаного наказу вартість 1 кв.м. загальної площі квартир будинку (з урахуванням ПДВ) у Київському регіоні становить 11 149, 00 грн.

При визначенні розміру грошової компенсації відповідачем застосовано показник Во 11149.

Між тим, судом встановлено, що у протоколі №478 від 13.12.2018 року визначено Во у розмірі 13936,25.

Згідно відомостей, які надані відповідачем, зокрема листа начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління від 22.07.2019 року №303/4/1713, судом вбачається, що Во у розмірі 13936,25 був визначений лише для міста Бровари, а при визначені грошової компенсації позивачу використовувався Во 11149, у тому числі, з огляду на місце реєстрації ОСОБА_1 .

Однак суд вважає помилковим застосований відповідачем підхід мотивуючи це наступним.

Так, як вже було вказано вище, пунктом 7 Порядку встановлено, що розмір компенсації визначається, зокрема, з урахуванням граничної вартості будівництва 1 кв. метра загальної площі житла в регіоні, в якому військовослужбовець перебуває на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Тобто, ключовим аспектом для визначення граничної вартості будівництва 1 кв. метра загальної площі житла в регіоні є не місце реєстрації військовослужбовця, а місце обліку його, як громадянина, що потребує поліпшення житлових умов.

Згідно із листа Київського квартирно-експлуатаційного управління міністерства оборони України від 01.06.2012 року №303/25/6-857 позивач перебуває на квартирному обліку у Броварському гарнізоні по житловій комісії військової частини НОМЕР_1 зі складом сім`ї 3 особи у загальній черзі з 03.03.1995 року, а також у списках на позачергове житло, як звільнений за станом здоров`я з 01.09.2006 року.

Аналіз наведених документів дає суду підстави вважати, що ОСОБА_1 перебував на обліку в Броварському гарнізоні, а відтак відповідач при здійсненні розрахунку грошової компенсації мав використовувати Во - 13936,25.

Таким чином, сума грошової компенсації позивачу мала б бути розрахована за наступною формулою: К = (13,65х3+17)х13936,25=807605,68 грн.

Підсумовуючи наведене суд погоджується з доводами позивача, що відповідачем розрахунок здійснено невірно, що мало своїм наслідком зменшення суми грошової компенсації за не отримане постійне житлове приміщення.

При цьому, суд вважає відсутніми підстави для визнання протиправними дії Міністерства оборони України в частині розрахунку грошової компенсації ОСОБА_1 за не отримане постійне житлове приміщення, оскільки при його здійсненні позивач самостійно погодився із ним, що підтверджується матеріалами адміністративної справи.

Варто наголосити, що в даному випадку, має місце фактично невірне застосування Во, що, в свою чергу, на думку суду є помилкою відповідача та не свідчить про наявність ознак протиправності.

Водночас, приймаючи до уваги те, що позивачем в подальшому встановлено не вірність здійсненого відповідачем розрахунку грошової компенсації, що, в свою чергу, підтверджено судом під час вирішення спору по суті в даній адміністративній справі, суд вважає наявними підстави для зобов`язання Міністерства оборони України здійснити перерахунок грошової компенсації ОСОБА_1 за не отримане постійне житлове приміщення.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Положеннями частини 3 статті 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, сума судового збору, яка підлягає стягненню на користь позивача становить 384,20 грн.

З приводу стягнення на користь позивача понесених ним витрат на правову допомогу суд зверне увагу на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу позивачем надано до суду копію договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 28.02.2019 року №2802/19, у відповідності до якого Адвокатське бюро «ПОРХУНА СЕРГІЯ» як виконавець надає ОСОБА_1 правову допомогу як клієнту, а саме представництво інтересів клієнта у всіх судах всіх інстанцій, незалежно від підвідомчості та підсудності спорів, по всім справам за участю клієнта, а також у всіх підрозділах, відділах, державної виконавчої служби, а також перед приватними виконавцями, по всім виконавчими провадженням за участю клієнта з усіма правами (далі договір).

У відповідності до пункту 3.2 договору за результатом надання правової допомоги виконавець складає акт приймання-передачі наданої правової допомоги та передає два примірника акту клієнту.

Згідно із пунктом 4.1 договору ціна договору, розмір гонорару (винагороди) виконавця та порядок розрахунків узгоджені сторонами та вказані у специфікаціях (додаток №1 до цього договору).

Відповідно до пункту 2 специфікації №1 від 28.02.2019 року ціна договору складає 7200, 00 грн. без ПДВ, з розрахунку гонорару (винагороди) виконавця у розмірі 600,00 грн. за 1 годину роботи виконавця, яка складається із правничої (правової) допомоги щодо представництва клієнта в Окружному адміністративному суду за позовом до Міністерства оборони України про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити дії. Ціна розрахована, виходячи із надання правничої допомоги:

2.1. аналіз документів (48 сторінок), вивчення судової практики, вивчення нормативних підстав для позову 2 год. 00 хв., що становить 1200,00 грн.

2.2. складання позовної заяви (не менше 5 сторінок), копіювання та комплектування документів, що додаються до позовної заяви 7 год. 00 хв., що становить 4200, 00 грн.

2.3. надіслання позовної заяви з доданими до неї документами до суду поштою з описом вкладення 1 год. 00 хв., що становить 600, 00 грн.

2.4. представництво інтересів і захист клієнта у суді першої інстанції 2 год., що становить 1200, 00 грн.

Також, позивачем надано до суду детальний опис робіт (наданих послуг) за договором про надання правової допомоги від 12.07.2018 року №86/18-1, копію квитанції від 02.03.2019 року.

Проаналізувавши надані документи, суд звертає увагу, що адвокатом Порхун С.В. не здійснювалось представництво позивача в Окружному адміністративному суді міста Києва в межах адміністративної справи №826/4889/19, оскільки остання розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Жодних клопотань, у тому числі щодо ознайомлення з матеріалами справи, щоб зумовлювало обставини прибуття представника позивача до суду матеріали адміністративної справи не містять.

Такими чином, стверджувати, що адвокатом Порхун С.В. була надана правнича допомога, а саме представництво інтересів і захист клієнта у суді першої інстанції 2 год., що становить 1200, 00 грн. не вбачається за можливе.

З урахуванням наведеного суд вважає наявними підстави для перевірки обставин понесення позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн.

В даному випадку суд звертає увагу, що матеріали адміністративної справи не містять в собі акту прийому-передачі наданих послуг, однак умови договору не пов`язують сплату коштів з дня його підписання. Обов`язок сплати винагороди (гонорару) адвокату визначено специфікацією №1 від 28.02.2019 року.

Разом з цим, надані документи дають суду можливість ідентифікувати в межах якої справи надано відповідні послуги, оскільки безпосередньо про це вказано у специфікації №1 від 28.02.2019 року.

Таким чином, доводи відповідача в цій частині є безпідставними.

Водночас, суд враховує що наданий детальний опис робіт (наданих послуг) стосується іншого договору, а саме про надання правової допомоги від 12.07.2018 року №86/18-1, проте, на думку суду, зазначене є опискою.

Підсумовуючи вищевикладене, з урахуванням часткового задоволення адміністративного позову витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача у частковому розмірі, а саме 3000,00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 5, 72-73, 76-78, 132, 134, 139, 143, 243-246, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) до Міністерства оборони України (04080, м. Київ, вул. В. Хвойки, б. 18/14, ) задовольнити частково.

2. Зобов`язати Міністерство оборони України здійснити перерахунок грошової компенсації ОСОБА_1 за не отримане постійне житлове приміщення із розрахунку Во 13936,25 грн.

3. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Міністерства оборони України (04080, м. Київ, вул. В. Хвойки, б. 18/14, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

5. Стягнути з Міністерства оборони України (04080, м. Київ, вул. В. Хвойки, б. 18/14, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) понесені ним витрати на надання професійної правової (правничої) допомоги у розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А. Бояринцева