Справа № 291/236/20
Суддя: Митюк О. В.
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 291/236/20
Ружинський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2020 року

Ружинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Митюк О.В.

секретарі судового засідання Підгорній А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт.Ружин справу за позовом

ОСОБА_1

до поліцейського 2 роти 1 батальйону управління патрульної поліції у Вінницькій області, молодшого лейтенанта поліції Вахнована Олега Валерійовича

про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про адміністративне порушення , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду та просить скасувати постанову серії ЕАК №2115818 від 16.02.2020 року по справі про адміністративне правопорушення, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП і піддано штрафу в розмірі 255 грн., за те, що він 16.02.2020 року керував транспортним засобом зі швидкістю 89 км/год, чим перевищив встановлену швидкість руху в населеному пункті на 39 км/год, та порушив п.12.4 ПДР України. Однак, він категорично не згоден з притягненням його до адміністративної відповідальності з таких підстав. Відповідач вимірював швидкість руху у ручному режимі,а не в автоматичному, чим було порушено положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» та постанови КМУ «Про функціонування системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі». Відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови було порушено права та гарантії позивача, а саме грубі порушення ст.268,277,278,279,280 КУпАП.

Крім того, при винесенні постанови поліцейський порушив ряд інших правових норм КУпАП.

Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

У судовому засіданні позивач підтримав свою позовну заяву та пояснив, що дійсно 16.02.2020 року він зі своєю сім`єю рухався до м.Вінниця, і за межами с.Стрижавка Вінницької області був зупинений працівником поліції. Один із поліцейських показав прилад на якому були цифри, які позивач точно не розгледів. При зупинці його автомобіля, також було зупинено інший автомобіль, і поліцейський, який показував йому прилад пішов до іншого транспортного засобу, а до його автомобіля підійшов поліцейський, який представився як ОСОБА_2 , та попросив пред`явити документи на автомобіль та посвідчення водія. Потім йому було видано постанову. На, що повідомив про не згоду з даною постановою; що йому необхідна правова допомога, незважаючи не те що він має юридичну освіту, також йому не були роз`яснені мйого права та не пред`явлені документи на прилад вимірювання швидкості.

Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями. Подав до суду відзив на адміністративний позов. В якому вимоги позивача вважають безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідач під час складання оскаржуваної постанови виконував свої посадові обов`язки, тому він діяв в інтересах Департаменту патрульної поліції як його посадова особа. Департамент патрульної поліції (довіритель) уповноважує юрисконсульта сектору правового забезпечення управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Липовську Н.Ю,представляти та захищати права та законні інтереси довірителів та його структурних підрозділів.

Представник по довіреності Липовська Н .Ю. направила відзив на адміністративний позов (а.с.13-35), в якому просила відмовити позивачу ОСОБА_1 в задоволенні позову в повному обсязі, пославшись в обґрунтування заперечень на наступні обставини:

- поліцейський патрульної поліції під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та винесенні постанови серії ЕАК 18 № 2115818 діяв відповідно до вимог діючого законодавства, врахував всі обставини та абсолютно правомірно виніс постанову, в якості доказу до відзиву було надано фото на якому зафіксовано державний номерний знак ТЗ , належного позивачу, що перевищив швидкість руху (ас.23);

-факт вчинення адміністративного правопорушення, передбачених ч.1 ст.122 КУпАП, яке зафіксовано приладом TRUCAM 0007261 та додані документи на даний прилад (а.с. 24-34).

- постанова про адміністративне правопорушення, передбачена ч.1 ст.122 КУпАП винесено на місці вчинення правопорушення. Оскільки законодавством у визначених випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію про адміністративні правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Допитані в якості свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснили, що вони разом із позивачем прямували до м.Вінниця, по дорозі їх зупинив працівник поліції, попросив пред`явити документи , після декількох хвилин поліцейський видав документ схожий на чек. Після цього позивач повідомив, що на нього було складено постанову про накладення адміністративного штрафу. Права йому не оголошувалися, на місці зупинки будинків та знаків не було

Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові докази по справі, оглянувши відео доказ, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2115818 від 16.02.2020 року, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП і піддано штрафу в розмірі 255 грн., за те, що він 16.02.2020 о 10 год. 48 хв., на автодорозі Вінницька область, Вінницький район траса М 21 97 км., керуючи транспортним засобом GELEE НОМЕР_2 , рухався зі швидкістю 89 км/год, чим перевищив встановлену в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.45 с.Стрижавка Вінницької області, швидкість на 39 км/год, та, чим порушено вимоги п.12.4 ПДР України. При цьому, зазначено, що швидкість вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості руху ТЗ TruCam №000761. Об`єктивною стороною правопорушень, за які було притягнуто до відповідальності позивача, є перевищення водієм транспортного засобу встановлених обмежень швидкості руху більш як на 20 кілометрів на годину.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З пояснень позивача вбачається, що після висловлення звинувачень, поліцейський пішов до свого патрульного автомобіля, де виніс постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було. Позивач зазначав, що автомобіль був зупинений поза населеним пунктом та хотів скористатися наданим йому правом на захист, однак молодшим лейтенантом поліції його права були порушені. При розгляді справи поліцейським не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, та порушено право на захист. Своїми діями поліцейський грубо порушив вимоги ст.ст.278-279 КУпАП.

Таким чином, поліцейським було допущено такі порушення: незаконно розглянута справа на місці зупинки транспортного засобу, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи; було позбавлено позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП; порушено вимог щодо процедури розгляду справи, а саме проігноровано порядок, встановлений ст.ст.278,279 КУпАП.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивач посилається на порушення поліцейським вказаної правової норми КУпАП. Крім того, вказує на не надання йому можливості скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, в зв`язку з чим він був позбавлений можливості заявляти клопотання, подавати докази, користуватися юридичною допомогою тощо, що призвело до необ`єктивного та неповного розгляду справи.

Частиною 2 статті 279 КУпАП передбачено, що посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що поліцейський патрульної поліції в порушення ч.2 ст.279 КУпАП не пропонував ОСОБА_1 дати пояснення по суті інкримінованого адміністративного правопорушення, передбачених ч.1 ст.122 КУпАП, що є порушенням процедури розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, а також не роз`яснив права передбачені ст.268 КУпАП.

Постанова серії ЕАК 18 № 2115818 не містить посилання на відеозапис, тому не може бути належним доказом вчинення правопорушення.

Верховний Суд у постанові по справі №357/10134/17 від 23.10.2019 звернув увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Відсутність в матеріалах справи будь-якого доказу, як-то наприклад відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірність прийнятої ним постанови.

Право на захист особи, що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, гарантоване пунктом 3 (с)статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що включає право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя. Відповідно до усталеної практики у справах щодо України, поняття «кримінальне правопорушення» в практиці ЄСПЛ має автономне тлумачення, та кримінально-правова суть визнається не лише стосовноКримінального кодексу, а й Кодексу про адміністративні правопорушення(Рішення від 6 вересня 2005 року у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine), заява № 61406/00, п. 53 та від 21 жовтня 2010 року у справі «Корнєв і Карпенко проти України» (Kornev and Karpenko v. Ukraine).

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено неприпустимість ігнорування прав осіб, які притягаються до відповідальності. Таким чином, за такого правового врегулювання, беручи до уваги доводи позивача, відсутність будь-яких доказів з боку відповідачів, враховуючи обставини справи та досліджені письмові докази, суд приходить до висновку про протиправність постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2115818 від 16.02.2020, у зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та про наявність правових підстав для задоволення позову.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч.4 ст. 288 КУпАП. Керуючись ст. 293 КУпАП, ст.ст. 6-9, 20, 77, 78, 243-246, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення про справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2115818 від 16.02.2020р., яка була постановлена інспектором 1 батальйону 2 роти Управління поліції у Вінницькій області молодшим лейтенантом поліції Вахнованом Олегом Валерійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у розмірі 255 гривень скасувати, справу про адмінстативне праворушення закрти.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О. В. Митюк.