Справа № 120/1076/20-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 липня 2020 р. Справа № 120/1076/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук І.М., розглянувши в письмовому провадженні матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що він отримав від відповідача вимогу №Ф-379-56 від 11.02.2020 про сплату недоїмки з єдиного соціального внеску в сумі 29293,44 грн. Разом із тим, дану вимогу позивач вважає протиправною, адже він не є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується відсутністю відомостей про нього в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Крім того, зазначає, що звернувшись до Томашпільської ДПІ Крижопільського управління ГУ ДПС у Вінницькій області він дізнався, що за даними інформаційної системи податкового органу він перебуває на податковому обліку як фізична особа-підприємець та платник єдиного соціально внеску. Однак, вважає, що відповідний статус в інформаційній систем податкового органу породжує для нього певні обов`язки, що є протиправним та не законним.

З огляду на викладені вище обставини, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, в якому просить суд:

- зобов`язати Головне управління ДПС у Вінницькій області вчинити дії щодо зняття ОСОБА_1 з податкового обліку як платника податків фізичну особу-підприємця;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Вінницькій області вчинити дії щодо зняття ОСОБА_1 з податкового обліку як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу №Ф-379-56 від 11.02.2020;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Вінницькій області провести коригування в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 шляхом виключення нарахувань з єдиного внеску.

Ухвалою від 14.04.2020 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в порядку, визначеному ст. 262 КАС України). Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

07.05.2020 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного адміністративного позову. Зокрема зазначає, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець 01.01.1999 на підставі рішення Томашпільської районної державної адміністрації №13 від 25.10.1995. При цьому, за даними інформаційної системи органів ДПС, станом на 07.05.2020 за позивачем рахується недоїмка зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 29293,44 грн.

Ухвалою від 14.05.2020 відмовлено в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи у судовому засіданні з викликом учасників справи.

Крім того, листом від 17.06.2020 позивачу запропоновано повідомити суду про свій намір подати відповідь на відзив чи/або відсутність такого.

01.07.2020 позивачем подано відповідь на відзив, в якому останній підтримує заявлені позовні вимог в повному обсязі, наводячи додаткові мотиви, якими він їх обґрунтовує.

06.07.2020 представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, в яких останній заперечує щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, які є аналогічними тим, що наведені у відзиві на позовну заяву.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що за даними інформаційної системи органів ДПС ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець на підставі рішення Томашпільської районної державної адміністрації №13 від 25.10.1995.

При цьому, як зазначає позивач у позовній заяві, він не має статусу фізичної особи-підприємця, що підтверджується відсутністю відомостей про нього в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В той же час, судом встановлено, що 11.02.2020 відповідачем винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-379-56, якою зобов`язано позивача сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску в розмірі 29293,44 грн., відповідно до статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Разом із тим, не погоджуючись із своїм перебуванням на податковому обліку як фізична особа-підприємець та платник єдиного соціального внеску, а також із податковою вимогою №Ф-379-56 від 11.02.2020, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок обчислення і сплати єдиного соціального внеску встановлено положеннями Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VІ (далі - Закон № 2464-VІ).

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VІ єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону №2464-VI виключно цим Законом визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску, платники єдиного внеску, порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, розмір єдиного внеску, орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність, склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Пунктом 4 частини 1 ст. 4 Закону №2464-VІ визначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, незалежно від того, чи є такі особи найманими працівниками.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9 Закону №2464-VІ, зокрема, абзацом 3 частини 8 зазначеної статті передбачено, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (абз. 1 п.2 ст. 7 Закону №2464-VІ).

Відповідно до абзацу 2 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону №2464-VІ у разі, якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Статтею 6 Закону №2464-VI визначено обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок

Право на звільнення від сплати єдиного внеску мають фізичні особи-підприємці, за умови, що вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина четверта статті 4 Закону №2464-VI).

У свою чергу, відповідно до ч. 8 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15 травня 2003 року №755-IV (далі - Закон №755-IV) фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закон №755-IV, для державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця подається один з таких документів: 1) заява про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за її рішенням - у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за її рішенням; 2) ксерокопія свідоцтва про смерть фізичної особи, судове рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою - у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця у зв`язку з її смертю, визнанням її безвісно відсутньою або оголошенням померлою.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 5 Закону № 2464-VI взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників. Взяття на облік осіб, зазначених: в абзацах другому, третьому, п`ятому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, на яких поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", - здійснюється на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", не пізніше наступного робочого дня з дня отримання зазначених відомостей.

Зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених в абзацах другому, п`ятому та сьомому пункту 1 та пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органами доходів і зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, платників єдиного внеску - фізичних осіб-підприємців, - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці шостому пункту 1 та пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", - за їхньою заявою після проведення передбачених законодавством перевірок платників, звірення розрахунків та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці восьмому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - за їхньою заявою (абзац сьомий частини першої статті 5 Закону № 2464-VI).

В даному ж випадку, обґрунтовуючи протиправність оскаржуваної вимоги №Ф-379-56 від 11.02.2020 позивач заперечує факт перебування його на обліку як фізичної особи-підприємця у 2017-2019 роках, адже він не був зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Такі твердження позивача, на думку суду, є обґрунтованими, адже як слідує із матеріалів справи, ОСОБА_1 не зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованого станом на 01 липня 2019 року.

Відсутність даних в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо реєстрації позивача як фізичну особу-підприємця свідчить про безпідставність формування відповідачем оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-379-56, адже відсутність у Реєстрі такої інформації є доказом того, що позивач не має статусу фізичної особи-підприємця.

В той же час, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано доказів на підтвердження того, що позивач перебував на податковому обліку як фізична особа-підприємець в періоди, за які нарахована суму боргу. Останнім не надано свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, довідку про взяття на облік платника податків, заяву платника про взяття на облік та інші докази на підтвердження своєї позиції.

При цьому, посилання представника відповідача у відзиві на позовну заяву як на підставу для відмови у задоволенні позову на те, що за наявною у податкового органу інформацією підтверджується факт реєстрації ОСОБА_1 25 жовтня 1995 року фізичною особою-підприємцем, не підтверджено будь-якими доказами.

В цьому контексті слушними є посилання позивача на пункт 2 розділу VIII Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (у редакції, чинній на момент прийняття вказаного Закону, тобто станом на 15 травня 2003 року), згідно із яким державний реєстратор протягом 2004-2005 років при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної картки, відповідно до вимог статті 19 цього Закону, зобов`язаний провести заміну раніше виданих їм свідоцтв про державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка.

При цьому із матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 дійсно протягом незначного періоду до прийняття Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" займався підприємницькою діяльністю. Проте, на виконання положень пункту 2 розділу VIII Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (у редакції, чинній на момент прийняття вказаного Закону) не здійснив дій щодо заміни раніше виданого свідоцтва про державну реєстрацію на свідоцтво про державну реєстрацію єдиного зразка. Саме тому відомості про ОСОБА_1 відсутні у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відтак, з огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-379-56, що сформована Головним управлінням Державної фіскальної служби у Вінницькій області 10.02.2020, є протиправною та підлягає скасуванню.

Що ж до позовних вимог про зобов`язання відповідача провести коригування в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 шляхом виключення нарахувань з єдиного внеску, то суд зазначає наступне.

Так, оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС згідно із Порядком ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року №422.

За змістом зазначеного Наказу, з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

Інтегрована картка платника це форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами. Інтегрована картка платника містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в інтегрованій картці платника окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення. Інформаційна система органів ДФС після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в інтегрованій картці платника розрахункових операцій.

Відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи. Контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи. Загальний контроль за достовірністю відображення в інтегрованій карті платника облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень.

Оскільки облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в інтегрованій картці платника, то на переконання суду матеріально-правовий інтерес платника податків полягає в тому, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, реальну структуру податкових вигод та податкових зобов`язань платника податків.

При цьому, суд враховує, що саме такий спосіб захисту порушених прав та інтересів платника податків визнав адекватним та обґрунтованим Верховний Суд у постанові №816/2042/16 від 13.02.2018.

Таким чином, беручи до уваги те, що суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваної вимоги, ефективним способом відновлення прав позивача, на думку суду, є зобов`язання контролюючого органу провести коригування даних (показників) його інтегрованої картки, шляхом виключення сум єдиного соціального внеску в розмірі 29293,44 грн., оскільки це забезпечить поновлення майнових прав платника податків, порушених оскаржуваною вимогою №Ф-379-56 від 10.02.2020.

В той же час, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача зняти його з обліку як платника єдиного соціального внеску, адже відповідно до положень абз. 7 ч. 1 ст. 5 Закону №2464-VІ зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених в абзацах другому, п`ятому та сьомому пункту 1 та пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органами доходів і зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, платників єдиного внеску - фізичних осіб - підприємців, - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці шостому пункту 1 та пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", - за їхньою заявою після проведення передбачених законодавством перевірок платників, звірення розрахунків та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці восьмому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - за їхньою заявою.

Крім того, наказом Міністерства фінансів України №1162 від 24 листопада 2014 року затверджено Порядок обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (надалі - Порядок №1162).

У пункті 2 Порядку №1162 зазначено, що цим Порядком визначаються питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у територіальних органах Державної фіскальної служби України, надання контролюючим органам відомостей про зміну класу професійного ризику виробництва Фондом соціального страхування за період до 01 січня 2016 року, надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття/зняття з обліку платників єдиного внеску.

Відповідно до пункту 8 розділу IV Порядку №1162 зняття з обліку платників єдиного внеску фізичних осіб - підприємців здійснюється з урахуванням таких особливостей: процедури зняття з обліку платника єдиного внеску у контролюючому органі розпочинаються у разі надходження від державного реєстратора відомостей про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця із зазначенням номера та дати внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру; платник єдиного внеску (фізична особа - підприємець) знімається з обліку після проведення передбаченої законодавством перевірки, здійснення остаточного розрахунку зі сплати єдиного внеску та закриття інтегрованих карток. До реєстру страхувальників вносяться відповідні записи із зазначенням дати та причини зняття з обліку платника єдиного внеску. Датою зняття з обліку платника єдиного внеску є дата внесення запису до реєстру страхувальників. Дані про зняття з обліку платника єдиного внеску (фізичної особи - підприємця) передаються до державного реєстратора.

Зі змісту наведених положень Порядку №1162 слідує, що зняття з обліку платника єдиного внеску здійснюється з урахуванням врегульованої процедури, якій передують дії щодо проведення передбаченої законодавством перевірки, здійснення остаточного розрахунку зі сплати єдиного внеску (у разі наявності такого) та закриття інтегрованих карток.

Крім того, надаючи оцінку вимогам позивача про зобов`язання відповідача зняти його з обліку як платника податку фізичну особу-підприємця, то суд зазначає наступне.

Так, наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 затверджено Порядок обліку платників податків і зборів (далі - Порядок №1588).

У відповідності до положень п.п. 1 п. 11.18 Порядку №1588, підставою для зняття фізичної особи - підприємця з обліку у відповідному контролюючому органі є відомості про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням, або за судовим рішенням, або у разі її смерті, або оголошення її померлою, або визнання її безвісно відсутньою, а також відомості відповідної реєстраційної картки.

Дата зняття з обліку фізичної особи - підприємця відповідає даті отримання відомостей про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Дані про зняття з обліку платника податків фіксуються в журналі за формою № 6-ОПП. Номер зняття з обліку відповідає номеру відповідного запису в журналі за формою № 6-ОПП.

Дані про зняття з обліку фізичної особи - підприємця передаються контролюючим органом за основним місцем обліку такого платника податків до Єдиного державного реєстру із зазначенням: дати та номера запису про зняття з обліку, назви та ідентифікаційного коду контролюючого органу, у якому платника податків знято з обліку.

Із наведеного слідує, що положеннями Порядку №1588 визначено чіткий перелік підстав для зняття фізичної особи - підприємця з обліку у відповідному контролюючому органі.

В той же час, в матеріалах даної справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про існування обставин, які згідно положень Порядку №1588 можуть бути підставою для зняття фізичної особи - підприємця з обліку у відповідному контролюючому органі.

Крім того, зобов`язавши зняти позивача з обліку як фізичну особу-підприємця, суд тим самим перебере на себе не властиві йому функції, що належать контролюючому органу.

Відтак, оскільки Порядком №1588 передбачено чіткі підстави для зняття фізичної особи - підприємця з обліку у відповідному контролюючому органі, тому суд переконаний, що в даному випадку не може йтися про втручання суду у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень, що матиме місце у разі задоволення такої вимоги.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в цій частині позовні вимоги задоволенню також не підлягають.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення даного адміністративного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується частинами 1 та 3 статті 139 КАС України, а тому з огляду на часткове задоволення даного позову, на користь позивача слід стягнути сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в розмірі 1681,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90,94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Вінницькій області №Ф-379-56 від 10.02.2020.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Вінницькій області провести коригування даних (показників) інтегрованої картки ОСОБА_1 , шляхом виключення сум єдиного соціального внеску в розмірі 29293 (двадцять дев`ять тисяч двісті дев`яносто три) гривні 44 копійки.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одну) гривню 60 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 );

Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ).

Повний текст рішення складено 07.07.2020.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна