Справа № 260/1736/20
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2020-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

про закриття провадження в адміністративній справі

01 липня 2020 рокум. Ужгород№ 260/1736/20

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.,

при секретарі Петрус К.І.,

за участю:

позивача: Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Закарпатського обласного управління АТ "Ощадбанк", представник - Мартиняк В.В.,

відповідача: Виконавчий комітет Ужгородської міської ради, представник - не з`явився,

третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача: приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Лукеча Олександр Васильович - не з`явився;

третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , представник - ОСОБА_7,

розглянувши у підготовчому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Закарпатського обласного управління АТ "Ощадбанк" до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача - приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області - Лукеча Олександр Васильович, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України проголошена вступна та резолютивна частини Ухвали. Повний текст Ухвали виготовлено та підписано 06 липня 2020 року.

Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Закарпатського обласного управління АТ "Ощадбанк" звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача - приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області - Лукеча Олександр Васильович, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , в якому просить:

1) Визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради за № 139 від 11 березня 2020 року в частині відмови приватному виконавцю виконавчого округу Закарпатської області Лукеча О.В. у наданні дозволу на реалізацію належної ОСОБА_1 квартири за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) Зобов`язати виконавчий комітет Ужгородської міської ради розглянути в установленому порядку питання щодо надання дозволу приватному виконавцю виконавчого округу Закарпатської області Лукеча О.В. на звернення стягнення на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності з прийняттям відповідного рішення та з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 березня 2008 року між АТ "Ощадбанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, згідно якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 378750,00 грн. У забезпечення виконання зобов`язань за виконавчим договором між банком та позичальником був укладений іпотечний договір від 27 березня 2008 року, предметом якого є квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 621422,21 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Лукеча О.В. від 31 жовтня 2019 року відкрито виконавче провадження № 60465367. Під час здійснення виконавчого провадження приватним виконавцем Лукеча О.В. отримано інформацію, що в квартирі, що є предметом іпотеки проживають (не зареєстровані) та мають право користування ОСОБА_3 1983 р.н. з неповнолітніми дітьми: ОСОБА_4 2005 р.н., ОСОБА_5 2006 р.н. та ОСОБА_6 2008 р. н. Приватний виконавець звернувся до Служби у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради за наданням дозволу на звернення стягнення на предмет іпотеки, квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , право користування якою мають неповнолітні діти. Рішенням Виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 11 березня 2020 року № 139 відмовлено приватному виконавцю Лукеча О.В. у наданні дозволу на реалізацію квартири за вищевказаною адресою, право користування якою мають малолітні діти. Позивач, вважає таке рішення протиправним, з огляду на те, що проживаючі у квартирі за вищевказаною адресою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 із неповнолітніми дітьми: ОСОБА_4 , 2005 р.н., ОСОБА_5 , 2006 р.н. та ОСОБА_6 2008 р. н. є посторонніми ОСОБА_1 людьми, що не перебувають між собою в жодних родинних зв`язках, а отже не мають права користуватися квартирою, що є предметом іпотеки та на них не поширюються обмеження, передбачені статтею 71 ЦК України.

04 червня 2020 року до суду надійшло клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України. Клопотання обґрунтоване тим, що предметом спірних правовідносин є майнові права ОСОБА_1 , а вимоги до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради є похідними від них.

В підготовчому засіданні представник позивача заперечив проти клопотання про закриття провадження у справі.

В підготовче засідання представник відповідача не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце його проведення.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_7 в підготовчому засіданні не заперечувала проти закриття провадження у справі.

Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача - приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області - Лукеча О.В. в підготовче засідання не з`явився, однак 01 червня 2020 року надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи та клопотання про закриття провадження, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що 27 березня 2008 року між АТ "Ощадбанк" та ОСОБА_1 будо укладено кредитний договір № 82703/1. Відповідно до вказаного договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 378750,00 грн. на споживчі потреби, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 26 березня 2018 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, між банком та позичальником був укладений іпотечний договір від 27 березня 2008 року, предметом якого є квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з порушенням позичальником умов кредитного договору, АТ "Ощадбанк" звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором від 27 березня 2008 року.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 травня 2012 року у справі № 712/6174/12, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 05 жовтня 2012 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі Філії - Закарпатське обласне управління Відкрите акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" заборгованість у розмірі 621422,21 грн. та судові витрати у розмірі 1820,00 грн.

11 грудня 2012 року Ужгородським міськрайоним судом Закарпатської області видано виконавчий лист по справі № 712/6174/2012.

31 жовтня 2019 року приватним виконавцем Лукеча О.В. відкрито виконавче провадження № 60465367 з примусового виконання виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області по справі № 712/6174/2012.

В процесі здійснення виконавчого провадження, приватним виконавцем Лукеча О.В. отримано інформацію, що в квартирі, яка є предметом іпотеки з 16 листопада 2017 року проживають та мають право на користування квартирою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з неповнолітніми дітьми: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

21 лютого 2020 року приватний виконавець Лукеча О.В. звернувся до Служби у справах дітей Ужгородської міської ради за наданням попереднього дозволу на звернення стягнення на предмет іпотеки: квартира за адресою: АДРЕСА_1 , що належить іпотекодавцю ОСОБА_1 та право користування ,якою мають діти - ОСОБА_8 2005 р.н., ОСОБА_5 , 2006 р.н., ОСОБА_6 , 2008 р.н.

Рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 11 березня 2020 року № 139 "Про надання дозволів (відмову) на вчинення правочинів про відчуження та набуття майна, право власності на яке або право користування, яким мають діти" відмовлено у наданні дозволу на реалізацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 , право на користування, якою мають малолітні: ОСОБА_8 2005 р.н., ОСОБА_5 , 2006 р.н., ОСОБА_6 , 2008 р.н.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Вказана позиція суду узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 809/846/18.

У відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За практикою Європейського суду з прав людини (наприклад рішення у справі "Сокуренко і Стригун проти України") суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право коленого на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

З установлених фактичних обставин справи вбачається, що даний спір виник щодо правомірності рішення Виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 11 березня 2020 року № 139, як органу опіки та піклування, яким відмовлено в наданні дозволу приватному виконавцю на реалізацію квартири, що є об`єктом іпотеки та право користування, якою мають малолітні діти.

При цьому, відповідно до змісту позовної заяви, порушення прав, свобод та інтересів оскарженим рішенням Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, позивач вбачає в неможливості виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості та реалізації іпотечного майна.

Разом з тим, щодо прав позивача як іпотекодержателя, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 червня 2018 року у справі № 308/5743/16-ц відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

В той же час, суд зазначає, що оскаржене рішення Виконавчого комітету Ужгородської міської прийняте за наслідками вчинення приватним виконавцем Лукечею О.В. виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 60465367 та таке рішення спрямоване на реалізацію майнових прав дітей, які проживають в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка є предметом іпотеки.

Враховуючи вищенаведене та оскільки рішення Виконавчого комітету Ужгородської міської ради спрямоване на реалізацію майнових прав дітей та за твердженням позивача, впливає на його права та інтереси щодо квартири, яка є предметом іпотеки, та кошти за реалізацію якої в рамках виконавчого провадження будуть спрямовані на погашення кредитної заборгованості ОСОБА_1 , суд приходить висновку, що спір у цій справі не є публічно-правовим і не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

При цьому суд звертає увагу, що захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, які виникають із цивільних, житлових відносин, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст.2 Цивільного процесуального кодексу завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, що склалися між сторонами в даній справі, є цивільно-правовими, а відтак не можуть бути предметом спору в адміністративній справі, оскільки в даному випадку наявний спір про право цивільне, а тому спір має вирішуватись судом за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 183 КАС України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Згідно з ч. 1 ст. 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

На виконання зазначених положень, суд роз`яснює, що даний спір має вирішуватися місцевим загальним судом за правилами цивільного судочинства, а саме Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

На підставі наведеного та керуючись ст. 238, 243, 248 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі - задовольнити.

Провадження в адміністративній справі № 260/1736/20 за позовною заявою Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Закарпатського обласного управління АТ "Ощадбанк" до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача - приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області - Лукеча Олександр Васильович, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення - закрити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 256 КАС України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення за формою і змістом, передбаченими ст. 296 КАС України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяП.П.Микуляк