Справа № 221/815/15-а
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2020 року м. Київ № 221/815/15-а

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Добрянської Я.І.., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Прокуратури міста Києва

про зобов`язання утриматись від вчинення певних дії, -

в с т а н о в и в:

у березні 2015 до Волноваського районного суду Донецької області надійшов позов ОСОБА_1 до Волноваської міської ради Донецької області та Прокуратури міста Києва про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання утриматись від вчинення певних дії, якому просив:

- визнання протиправною бездіяльності Волноваської міської ради Донецької області;

- заборону прокуратурі міста Києва та/чи її посадовим особам звільняти ОСОБА_1 , увільненого від виконання обов`язків заступника прокурора Подільського району м. Києва на підставі наказу прокурора міста Києва від 17.03.2015 № 709к до закінчення проходження ним військової служби у Збройних силах України;

- зобов`язати прокуратуру міста Києва та/чи її посадових осіб утриматись від звільнення ОСОБА_1 , увільненого від виконання обов`язків заступника прокурора Подільського району м. Києва на підставі наказу прокурора міста Києва від 17.03.2015 № 709к до закінчення проходження ним військової служби у Збройних силах України, але не довше, ніж до 17.03.2016.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що наказом прокурора м. Києва від 17.03.2015 № 709к його увільненого від виконання обов`язків заступника прокурора Подільського району м. Києва до закінчення проходження ним військової служби у Збройних силах України під час мобілізації в особливий період, відповідно до вимог ст.119 КЗпП України із збереженням посади та середнього заробітку. З телефонної розмови з працівником прокуратури м. Києва по кадровій роботі він дізнався, що він буде звільнений не дивлячись на те, що він увільнений від виконання обов`язків заступника прокурора Подільського району м. Києва. Оскільки ймовірне рішення про його звільнення є явно протизаконним та таким, що буде порушувати його право на працю. З цих підстав позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 23.03.2015 відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання.

Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 31.03.2015 прийнято відмову позивача від позову в частині позовних вимог до Волноваської міської ради Донецької області та закрито провадження у справі.

Також зазначеною ухвалою зупинено провадження до закінчення проходження позивачем військової служби у Збройних Силах України та зобов`язано сторін негайно повідомити суд про усунення обставин, які зумовили зупинення провадження у справі.

Також, цією ухвалою суду передано справу за підсудністю до Окружного адміністративного суду м. Києва для подальшого розгляду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 21.04.2015р. справа розподілена для подальшого судового розгляду на суддю Добрянську Я.І.

Ухвалою Окружного адміністративного суду від 23.04.2015 справу на стадії зупинення прийнято до провадження суддею Добрянською Я.І. та зобов`язано позивача негайно повідомити суд про усунення обставин, які зумовили зупинення провадження у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду від 09.07.20 р. провадження в адміністративній справі відновлено, продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (письмове провадження).

15.12.2017р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесено зміни до КАС України, виклавши його в новій редакції.

Так, відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно з частиною третьою статті 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням заяви позивача від 31.03.2015 року (а.с.22), в якій позивач уточнив вимоги заявлені до Прокуратури м. Києва та просив суд: зобов`язати прокуратуру міста Києва та/чи її посадових осіб утриматись від звільнення ОСОБА_1 , увільненого від виконання обов`язків заступника прокурора Подільського району м. Києва на підставі наказу прокурора міста Києва від 17.03.2015 № 709к до закінчення проходження ним військової служби у Збройних силах України, але не довше, ніж до 17.03.2016, суд вирішує спір саме в межах уточненої вимоги позивача

Відповідач Прокуратура м. Києва своїми правами на подання заперечень на адміністративний позов не скористалася, а тому суд відповідно до положень ч.6 ст.162 КАС України вирішує спір за наявними матеріалами у справі

Проаналізувавши наявні у справі матеріали, суд вирішив продовжити розгляд справи без участі представників сторін у порядку письмового провадження.

Розглянувши адміністративний позов та додані до нього матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, зазначає наступне.

Судом установлено, що наказом прокурора м. Києва від 17.03.2015 № 709к ОСОБА_1 увільнено від виконання обов`язків заступника прокурора Подільського району м. Києва до закінчення проходження останнім військової служби у Збройних силах України під час мобілізації в особливий період, відповідно до вимог ст.119 КЗпП України із збереженням посади та середнього заробітку та підтверджується копією наказу наявного в матеріалах справи (а.с.7).

В тексті позовної заяви позивач зазначає, що з телефонної розмови з працівником по кадровій роботі прокуратури м. Києва дізнався, що він може бути звільнений з роботи в період увільнення на час проходження військової служби.

Позивач вважаючи, що ймовірне рішення про його звільнення буде протиправним та очевидно, що його право на працю буде порушено, звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у тому числі й рішення органу місцевого самоврядування, що є предметом цього спору.

Положеннями частини першої статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в своєму Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Це означає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Суд зазначає, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи -позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16 і підстави для відступлення від неї відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Між тим, матеріали справи не містять жодного доказу, який би свідчив про звільнення позивача суб`єктом владних повноваження, чи прийняття будь-якого іншого рішення, яке порушує його права на працю.

Доводи позивача про порушення його прав на працю є абстрактними, не містять жодного обґрунтування та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Із системного аналізу вище викладених норм та з`ясованих судом обставин вбачається, що позов позивача пред`явлений до суб`єкта владних повноважень за відсутності порушеного права, а отже не підлягає задоволенню.

Зважаючи, що у задоволенні позову сторони відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, - судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити..

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 255 КАС України та може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська