Справа № 414/1281/20
Суддя: Тесленко І. О.
Дата ухвалення: 2020-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Кремінна

09 липня 2020 року Справа № 414/1281/20

Провадження № 2-а/414/33/2020

Кремінський районний суд Луганської області у складі:

головуючої судді Тесленко І.О.,

за участі секретаря судового засідання Горбаньової Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кремінна в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), в інтересах якого діє представник - адвокат Костроба Тетяна Анатоліївна, до УПП в Луганській області поліцейського капрала поліції 1 батальйону 1 роти Боярченка Івана Васильовича (місцезнаходження: 93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, 8), Управління патрульної поліції в Луганській області (місцезнаходження: 93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, 8) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу,

встановив:

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, у якому зазначив, що 10 червня 2020 року відносно нього капралом поліції роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Луганській області Боярченко І.В. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення серія ЕАМ №2664942 про визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладення адміністративного штрафу в сумі 425,00 грн., відповідно до якої він 10.06.2020 року о 13 годині 29 хвилин на вулиці Заводській, 14, м. Рубіжне Луганської області, керуючи транспортним засобом Hyundai Santa Fe, державний номер знак НОМЕР_2 здійснив обгін ближче ніж за 50 метрів перед пішохідним переходом у населеному пункті, а саме безпосередньо на пішохідному переході, чим порушив п.14.6 «в» ПДР України. Позов обґрунтовує тим, що при розгляді справи та винесенні постанови були порушені вимоги КУпАП, розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу, унеможливив виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування усіх обставин справи, постанова не містить посилань на жодні докази, також зазначив, що на тій ділянці дороги не було пішохідного переходу, тому він вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. З врахуванням наведеного просив суд скасувати постанову серія ЕАМ №2664942 про накладення на нього штрафу в сумі 425,00 грн., закрити відносно нього провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП, стягнути з управління патрульної поліції в Луганській області 1000,00 грн. судових витрат, сплачених за послуги адвоката та судовий збір.

Ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 01 липня 2020 року було відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд на 07 липня 2020 року.

Протокольною ухвалою суду від 07 липня 2020 року розгляд справи було відкладено на 09 липня 2020 року.

Інші процесуальні дії не вчинялись.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надала суду заяву у якій просила провести розгляд справи без участі її та позивача по справі.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду повідомлені належним чином. Відповідач 1 просив суд розглянути справу без його участі, надав відзив та відеозапис.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на зазначене суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників на підставі наявних в матеріалах справи доказів в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

З дослідженого в якості доказу відеозапису встановлено, що транспортний засіб Hyundai Santa Fe, державний номер знак НОМЕР_2 , здійснив обгін ближче ніж за 50 метрів перед пішохідним переходом у населеному пункті, а саме безпосередньо на пішохідному переході (а.с. 39).

Позивач не заперечує, що управління транспортним засобом 10.06.2020 року здійснювалось ним особисто.

Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що 10 червня 2020 року о 13 годині 29 хвилин на вулиці Заводській, 14, м. Рубіжне Луганської області, позивач, керуючи транспортним засобом Hyundai Santa Fe, державний номер знак НОМЕР_2 , здійснив обгін ближче ніж за 50 метрів перед пішохідним переходом у населеному пункті, а саме безпосередньо перед пішохідним переходом у населеному пункті, чим порушив п.14.6 «в» ПДР України.

Також, з дослідженого судом відеозапису вбачається, що працівником поліції проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення за участі ОСОБА_1 , останньому роз`яснювалися його права як особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до відповідальності. Під час розгляду справи ОСОБА_1 ніяких клопотань не заявляв.

Інших доказів по справі суду надано не було.

Згідно п.п. «в» п. 14.6 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 р. № 1306, обгін заборонено, зокрема, ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом.

Частиною 2 статті 122 КУпАП встановлена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Як вбачається з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП, встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП фактично відбувається у скороченому провадженні, передбачає, зокрема фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення із винесенням постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, саме на відповідача покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення і такі докази відповідачем були надані суду.

Стосовно наданого відповідачем у якості доказу відеозапису, на якому зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд враховує наступне.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 р. визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно зі ст. 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Факт порушення позивачем правил дорожнього руху було зафіксовано на відеокамеру DSJX300151_BB0151 з відеореєстратора xiaomi, інформацію про яку внесено до постанови серії ЕАМ №2664942 від 10.06.2020 року, зазначений доказ приймається судом як належний.

З огляду на те, що відповідачем було здійснено відеозапис на місці складення адміністративного матеріалу, який відповідно до ст. 251 КУпАП, є доказом у справі, належність, достовірність, достатність та допустимість якого позивач не оспорював, суд приймає такий доказ та оцінює його на рівні з іншими поданими доказами.

При винесенні рішення в даній адміністративній справі суд зважає на правову позицію, яка викладена в Постанові Касаційного адміністративного суду Верховного суду від 26 грудня 2019 року у справі №724/716/16-а провадження №К/9901/12750/18, згідно якої відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України). Частиною третьою статті 288 КУпАП, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених статтею 53-1 КУпАП державні інспектори відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів Державної інспекції сільського господарства України. Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 242-1 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Отже, позовні вимоги до поліцейського капрала поліції УПП в Луганській області Боярченка І.В. не підлягають задоволенню у зв?язку з тим, що він є неналежним відповідачем.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 дійсно порушив Правила дорожнього руху України, а саме п.п. «в» п.14.6. обгін заборонено, зокрема, ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті.

Пояснення ОСОБА_1 стосовно порушення його прав в частині розгляду справи, ненадання можливості ознайомлення з доказами, порушення процедури розгляду спростовуються матеріалами справи та проглянутими відеозаписами. Формальні обставини не можуть бути підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у разі наявності в діях особи фактичного порушення правил дорожнього руху. Отже в даному випадку основною та обов`язковою ознакою об`єктивної сторони є протиправне діяння, відсутність якого б виключало склад наведеного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку про вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення, здійснення належного розгляду справи та законного притягнення відповідачем ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а відтак у позові слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 77, 205, 242-246, 268-269, 271-272, 286 КАС України, суд

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), в інтересах якого діє представник - адвокат Костроба Тетяна Анатоліївна, до УПП в Луганській області поліцейського капрала поліції 1 батальйону 1 роти Боярченка Івана Васильовича (місцезнаходження: 93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, 8), Управління патрульної поліції в Луганській області (місцезнаходження: 93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, 8) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду через Кремінський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 КАС України, а також інші процесуальні строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя І.О. Тесленко