Справа № 182/6283/19
Суддя: Кобеляцька-Шаховал І. О.
Дата ухвалення: 2020-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/6283/19
Провадження № 2-а/0182/4/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07.07.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 Управління патрульної поліції (БУПП) в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції Дояр Андрія Івановича про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом поліцейського роти № 2 Управління патрульної поліції (БУПП) в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанту поліції Дояр Андрія Івановича про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення.

Свої вимоги мотивує тим, що 04 вересня 2019 року відносно нього поліцейським роти БУПП в Полтавській області ДПП старшим сержантом поліції Дояр А.І. була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 № 674211. У відповідності до якої його було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП України. З цього приводу посилається на наступне. 04 березня 2019 року, о 03-20 год., на автодорозі М-03 «Київ - Харків - Довжанський» 310 км. керував транспортним засобом «Mazda СХ-5» державний номер НОМЕР_1 з ПР - фургоном житловим НОВВУ 495 державний номер НОМЕР_2 , який підлягає проходженню обов`язкового технічного контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив п.п.31.3Б ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.121 КУпАП. Зазначеною постановою на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп. Вказану постанову вважає незаконною та необґрунтованою. У відповідності до ч.1 ст.35 ЗУ «Про дорожній рух», транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю, відповідно до цієї статті. Проте, відповідно до п.1 ч.2 ст.35 Закону України «Про дорожній рух», обов`язковому технічному контролю не підлягають: легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації. Вважає, що належний йому ПР - фургон житловий НОВВУ 495, державний номер АС6308ХТ, відноситься до транспортних засобів, перелічених у п.1 ч.2 ст.35 Закону України «Про дорожній рух» та не підлягає обов`язковому технічному контролю. Про вказаний факт він повідомляв поліцейського, роз`яснював йому, що його дії незаконні, а даний фургон він не використовує для перевезення громадян та отримання прибутку (використовує його для особистих потреб як спальний фургон). Не дивлячись на це, поліцейський склав постанову серії ДП 18 № 674211 та вручив її під розпис. Крім цього, інспектор при винесенні постанови не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували вину у скоєнні правопорушення. Відповідно до розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП. Згідно ст.283 КУпАП, постанова обов`язково повинна містити правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження. Винесена постанова не відповідає даним вимогам, так як в ній не зазначено порядок її оскарження. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, просить суд визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП 18 № 674211.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2019 року по даній справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу було запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали надати до суду відзив на позовну заяву (а.с.6-7).

28 листопада 2019 року на адресу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від поліцейського роти № 2 Управління патрульної поліції (БУПП) в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції Дояр А.І. надійшов відзив на адміністративний позов, у якому в задоволенні адміністративного позову він просить відмовити. В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що завданнями і функціями УПП в Полтавській області ДПП є реалізація державної політики у сфері забезпечення публічної безпеки і громадського порядку, охорони та захисту прав свобод людини, інтересів суспільства й держави, протидії злочинності, безпеки Порожнього руху, виявлення та припинення фактів порушень безпеки дорожнього руху, контроль за додержанням законів, інших нормативних актів з питань безпеки Дорожнього руху. Повноваженнями поліцейського патрульної поліції під час несення служби є розгляд справ про адміністративні правопорушення та застосування заходів адміністративного впливу до правопорушників, які вчинили адміністративне правопорушення у випадках та в спосіб, які передбачені законодавством. Думка правопорушника та незгода його з притягненням до адміністративної відповідальності не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності. Так, позивач допустив порушення вимог безпеки дорожнього руху 04 вересня 2019 року о 03 год. 20 хв., на 310 км а/д М-03 «Київ-Харків- Жовжанський», де керував транспортним засобом Mazda СХ-5, номерний знак НОМЕР_3 , з ПР - фургон житловий НОВВУ, номерний знак НОМЕР_4 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив п.31.3.6 Правил дорожнього руху України та ст.35 ЗУ «Про дорожній рух» та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.121 КУпАП. Правила дорожнього руху, відповідно до ЗУ "Про дорожній рух», встановлюють єдиний Порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих ПДР. Згідно п.31.3 б ПДР, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно з законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю). Разом з тим, ст.35 ЗУ« Про дорожній рух» передбачає, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю, відповідно до цієї статті. Періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки. На кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу, відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті. Відповідно до бази даних Національної автоматизованої інформаційної системи ДДАІ МВС України, причепом ПР - фургон житловий НОВВУ, номерний знак НОМЕР_4 , на момент зупинки ТЗ (04.09.2019) не пройдено обов`язкового технічного контролю, який він зобов`язаний був пройти. Однак, слід зазначити, що позивач, усвідомлюючи необхідність проходження ОТК та протиправність своїх дій, з метою усунення правопорушення та запобігання вчинення подальших правопорушень, згідно бази даних «АРМОР», пройшов ОТК 10 вересня 2019 року, наступна планова перевірка 10 вересня 2021 року. Відповідальність за дане порушення передбачена ч.3 ст.121 КУпАП України та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (340 грн.). Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. При цьому, на місці розгляду справи позивача було ознайомлено із усіма правами, згідно ст.63 Конституції України, ст.68 КУпАП України, що підтверджується матеріалами відеофіксації. Позивач, відповідно до ст.268 КУпАП України, мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи та надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу. Жодних обмежень в користуванні правами, передбаченими ст.268 КУпАП, під час розгляду справи не було, що підтверджується матеріалами відеофіксації. Щодо позовних вимог в частині визнання неправомірними дій під час розгляду справи та застосування адміністративного штрафу, зазначає наступне. Статтею 286 КАС України чітко визначено, які рішення приймають судом за результатами розгляду справ даної категорії. Тобто, судом оцінюється складена постанова за змістом, формою, з`ясовується наявність доказів, які б свідчили про вчинення особою правопорушення, відповідність призначеного адміністративного стягнення та, встановивши, що під час розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності було порушено вимоги Кодексу України про адміністративні правопорушення, приймається рішення про скасування відповідного рішення та закриття провадження, однак, не про визнання дій інспектора неправомірними. Так, не дії інспектора, а його рішення у формі постанови про накладення адміністративного стягнення породжує для позивача певні правові наслідки і має обов`язковий характер. Крім того, дії зі складання постанови по справі про адміністративне правопорушення є, по суті, виконанням службовими особами своїх службових повноважень, наданих чинним законодавством. У зв`язку із вищевикладеним, з урахуванням судової практики, вважає необґрунтованим позовні вимоги про визнання його дій при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення протиправними. Беручи до уваги те, що позивач дійсно порушив ПДР, позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими і немає правових підстав для заміни виду адміністративного стягнення, оскільки усне зауваження призведе до залишення правопорушника без відповідальності (а.с.10-13).

У судове засідання позивач не з`явився, від його представника ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с.25).

Представник відповідача у судове засідання також не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, при цьому, одночасно з поданим відзивом, просив суд розгляд справи проводити за його відсутності (а.с.13).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Судом встановлено, що 04 вересня 2019 року відносно ОСОБА_1 поліцейським роти БУПП в Полтавській області ДПП старшим сержантом поліції Дояр А.І. була складена постанова про накладення адміністративного стягнення в сумі 340 грн. 00 коп. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП 18 № 674211 (а.с.4). Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 04 березня 2019 року, о 03-20 год., на автодорозі М-03 «Київ - Харків - Довжанський» 310 км. керував транспортним засобом «Mazda СХ-5», державний номер НОМЕР_1 , з ПР - фургоном житловим НОВВУ 495, державний номер НОМЕР_2 , який підлягає проходженню обов`язкового технічного контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив п.п.31.3Б ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.121 КУпАП (а.с.5). У своєму позові позивач не погоджується з тим, що ним було скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.121 КУпАП, та зазначає про відсутність належних та допустимих доказів, що підтверджували б факт його неправомірних дій.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно зі ст.7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою, відповідно до закону, кримінальної відповідальності.

Так, згідно з ч.3 ст.121КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройдено, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вимогами статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частинами 1,7 статті 35 Закону України «Про дорожній рух», транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить:

для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;

для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку;

для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

Згідно положень ч.2 наведеної статті обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

Частиною 4 цієї статті визначено, що порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

На виконання даної норми Кабінетом Міністрів України винесено Постанову від 30.01.2012 року № 137, якою затверджений Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів.

Відповідно до п.1 даного Порядку № 137, вказаний Порядок визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС, за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Пунктом 2 Порядку № 137 визначено поняття «транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку» - транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку (пп. 15).

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що обов`язковому технічному контролю підлягають транспортні засоби, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, якщо строк їх експлуатації перевищує два роки.

Отже, однією із визначальних обставин - є мета фактичного використання автомобіля, а саме: отримання прибутку від здійснення діяльності з перевезення пасажирів або вантажів.

Будь-яких доказів щодо використання позивачем автомобіля з метою отримання прибутку, відповідачем суду не надано та матеріали справи не містять.

Згідно з пункту 1 статті 247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду відповідачем не надано належних та допустимих доказів того факту, що на час складання спірної постанови автомобіль, яким керував позивач, використовувався для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.

В даному випадку, автомобіль під керуванням позивача не є об`єктом обов`язкового технічного контролю, а тому постанова серії ДП 18 № 674211 від 04 вересня 2019 року прийнята відповідачем без з`ясування усіх обставин справи та підлягає скасуванню.

Щодо вимог в частини визнання дій поліцейського роти № 2 Управління патрульної поліції (БУПП) в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції Дояр А.І. протиправними, суд зазначає наступне.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності встановлені статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Разом з цим, визнання дій суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності незаконними, а постанови протиправною, виходить за межі повноважень суду в розрізі вимог ст.286 КАС України.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог адміністративного позову частково лише в частині скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 № 674211 від 04 вересня 2019 року, про накладення штрафу на позивача, за правопорушення, передбачене ч.3 ст.121 КУпАП, та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, звільненого від сплати судового збору на підставі ст.288 КУпАП, тому судові витрати підлягають компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Керуючись ст.ст.6, 12, 19, 46, 77, 78, 90, 243, 245, 251,252, 257, 268, 271, 280, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 Управління патрульної поліції (БУПП) в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції Дояр Андрія Івановича про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову серії ДП 18 № 674211 від 04 вересня 2019 року, винесену поліцейським роти № 2 Управління патрульної поліції (БУПП) в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції Дояр Андрія Івановича про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал