Справа № 280/2821/19
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2020-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року Справа № 280/2821/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., за участю секретаря судового засідання Мащенко Д.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Орловської Л.С.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (вул. Олександра Матросова, буд. 29, м. Запоріжжя, 69057) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

10.06.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ Т.В.О. начальника полковника поліції К.В. Гребенюк від 08.05.2019 №165 о/с «По особовому складу» про застосування до поліцейського сектору реагування патрульної поліції №3 Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби поліції з 08.05.2019;

поновити позивача на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції №3 Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області;

стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 08.06.2019 по дату прийняття рішення судом про поновлення на роботі.

Крім того, просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Обґрунтування позовних вимог полягає в тому, що відповідач, на думку позивача, не мав права приймати оскаржуваний наказ до набрання законної сили вироком суду у кримінальній справі, у разі доведення вини позивача у вчиненні кримінального правопорушення. Зазначає, що висновок службового розслідування складений із пропуском місячного строку, визначеного ст. 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Щодо проступків, які стали підставою для прийняття оскаржуваного наказу зазначив, що внаслідок нетривалого порушення водієм ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, цього водія можна звільнити від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням за ст. 22 КУпАП. Факт не складання відносно зазначеного водія протоколу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, та отримання за це неправомірної вигоди є обставинами, які повинні знайти своє підтвердження або спростування у вироку суду та не може бути підставою для дисциплінарної відповідальності. Оскільки позивача було затримано співробітниками СБУ та ДБР, то він не мав можливості повідомити свого безпосереднього керівника про надходження пропозиції і факт отримання від ОСОБА_2 неправомірної вигоди. Щодо формального відпрацювання повідомлення ЖЄО №7276 зазначив, що внаслідок затримання позивача співробітниками СБУ та ДБР він не мав фізичної можливості відпрацювати це повідомлення. У зв`язку із викладеним вважає оскаржуваний наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою від 13.06.2019 у справі було відкрите спрощене позовне провадження, судове засідання призначене на 10.07.2019 з викликом сторін.

10.07.2019 від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечив проти позову, зазначивши, що за наслідками службової перевірки були встановлені факти порушень службової дисципліни з боку позивача та ОСОБА_3 , які вказують на відсутність у них відповідального ставлення до служби в поліції, не усвідомлення ними повноти відповідальності за свої протиправні дії, що стало підставою для застосування суворих заходів дисциплінарного впливу.

У судове засідання 10.07.2019 позивач та його представник не прибули, через що судове засідання було відкладене на 23.07.2019.

У судовому засіданні 23.07.2019 за клопотанням представника відповідача до матеріалів справи були додані довідка про грошове забезпечення позивача, копія листа відповідача на адресу ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі від 11.04.2019, копія пояснень ОСОБА_2 , копія пояснень ОСОБА_4

23.07.2019 від позивача до суду надійшла заява, відповідно до якої позивач додав до первинних позовних вимог ще одну вимогу, просить: визнати протиправним та скасувати наказ генерала поліції С.А. Коміссарова від 06.05.2019 №637 «Про застосування дисциплінарного стягнення» про застосування до поліцейського сектору реагування патрульної поліції №3 Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого сержанта поліції Бойка Тараса Богдановича дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

У судовому засіданні 23.07.2019 оголошувалась перерва до 29.07.2019.

29.07.2019 представником відповідача подані до суду для доручення до матеріалів справи копії пояснень ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , списку завдань за 27.03.2019-28.03.2019.

Ухвалою від 29.07.2019 провадження у справі було зупинене до набрання законної сили судовим рішенням у справі №320/4317/19 (провадження №1-кп/320/848/19).

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.12.2019 апеляційну скаргу відповідача було задоволено, ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 29.07.2019 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

02.03.2020 справа надійшла до Запорізького окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 02.03.2020, на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 19.12.2019, на 11.03.2020 було призначене судове засідання.

У судове засідання 11.03.2020 позивач та його представник не прибули.

11.03.2020 від представника позивача до суду надійшла заява про відкладення судового засідання, обґрунтована зайнятістю представника в іншому судовому провадженні.

Протокольною ухвалою від 11.03.2020 судове засідання було відкладене на 31.03.2020.

31.03.2020 від представників сторін до суду надійшли клопотання про відкладення розгляду справи, обґрунтовані впровадженням у державі карантину з приводу коронавірусної інфекції.

У судове засідання представники сторін не прибули.

Ухвалою від 31.03.2020 судове засідання було відкладене на 29.04.2020.

29.04.2020 від представника позивача до суду надійшла заява про відкладення судового засідання, обґрунтована впровадженням у державі карантину з приводу коронавірусної інфекції.

Ухвалою від 29.04.2020 судове засідання відкладене на 19.05.2020.

19.05.2020 від представника позивача до суду надійшла заява про відкладення судового засідання, обґрунтована впровадженням у державі карантину з приводу коронавірусної інфекції.

У судове засідання представники сторін не прибули.

Ухвалою від 19.05.2020 судове засідання було відкладене на 03.06.2020.

03.06.2020 від представника позивача до суду надійшла заява про відкладення судового засідання, проти якої представник відповідача не заперечив, обґрунтована зайнятістю представника у іншому судовому провадженні.

Ухвалою від 03.06.2020 судове засідання було відкладене на 02.07.2020.

У судовому засіданні 02.07.2020 судом були прийняті до розгляду збільшені позовні вимоги позивача.

У судовому засіданні 02.07.2020 позивач підтримав заявлені позовні вимоги, представник відповідача заперечив проти задоволення позову.

У судовому засіданні 02.07.2020 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та її обставини, суд встановив наступне.

28.03.2019 до ВІОС УКЗ ГУНП в Запорізькій області надійшла інформація про те, що 28.01.2019 територіальним управлінням ДБР у м. Мелітополі розпочато кримінальне провадження ЄРДР №0000042 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за фактом вимагання поліцейськими СРПП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області неправомірної вигоди від осіб, які керували транспортними засобами з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

01.04.2019 наказом ГУНП в Запорізькій області № 408 (зі змінами, внесеними наказом від 05.04.2019 №434), відповідно до вимог ст. 14, 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 1, 2, 4 Розділу II Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 №893, було призначене службове розслідування за фактом внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейськими СРПП №3 Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області старшим сержантом поліції Бойком Т .Б. та старшим сержантом поліції Шелудьком О.Г. кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а також повідомлення про підозру у вчиненні ними зазначеного кримінального правопорушення.

Листом від 11.04.2019 голова комісії з проведення службового розслідування звернувся до ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, із запитом на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0000042 та отримання копій окремих документів зазначеного кримінального провадження для долучення до матеріалів службового розслідування.

Службовим розслідуванням було встановлено, що 28.03.2019 о 00.15 поліцейські СРПП №3 Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області старший сержант поліції ОСОБА_3 та старший сержант поліції ОСОБА_1 , під час несення служби у складі наряду ГРПП «Модуль-617» із забезпечення публічної безпеки та порядку на території м.Мелітополь, на службовому автомобілі «Mitsubishi Оutlander» н.з. НОМЕР_1 , виявили на вул. Ломоносова факт порушення водієм автомобіля «ВАЗ-21013» н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 вимог пп. «а» п. 19.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, а саме рух зазначеного транспортного засобу у темну пору доби без ввімкнених фар ближнього (дальнього) світла. Проте, постанову про адміністративне правопорушення стосовно зазначеного водія не склали.

В ході подальшої перевірки документів па право керування автомобілем «ВАЗ-21013» н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виявили у ОСОБА_12 ознаки стану сп`яніння, однак, у порушення нормативно-правових актів, не забезпечили проведення його відповідного огляду, отримавши за це 4000 гривень у якості неправомірної вигоди за не складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАПІ, а також протягом одного робочого дня письмово не повідомили свого безпосереднього керівника про надходження пропозиції і факт отримання від ОСОБА_2 неправомірної вигоди, чим порушили вимоги ч. 1 ст. 22, пп. 1, ч. 1, ч. 2 ст. 24 Розділу IV Закону України «Про запобігання корупції».

Крім того, 28.03.2019 о 00.20, під час імітації поліцейськими доставляння ОСОБА_2 до Мелітопольського психіатричного диспансеру, розташованого за адресою: Запорізька область, вул. Кізіярська, буд. 31, ОСОБА_1 , будучи не закріпленим за транспортним засобом, без дозволу керівництва Мелітопольського ВП здійснив виїзд на службовому автомобілі «Mitsubishi Оutlander» н.з. ( НОМЕР_1 з вул. Ломоносова до місця розташування лікувального закладу, чим порушив вимоги пп.1 п. 6 Розділу І Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 № 757.

Після цього, у період з 00.36 до 00.47 28.03.2019 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , у порушення вимог пп. 1 п. 1 п. 6 Розділу ІІ, пп. 1, пп. 7 п. 1 Розділу IX Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС від 16.02.2018 №111, формально відпрацьовували повідомлення ЖЄО № 7276 від 28.03.2019 щодо гучно граючої музики у під`їзді № 1 за адресою: м. Мелітополь, бульвар 30-річчя Перемоги, буд. 7, зробивши у службовому планшеті дві електронні відмітки про підтвердження отриманого завдання та нібито прибуття наряду «Модуль-617» на місце події, тоді як насправді вони знаходилися на вул. Гризодубової, біля загально-освітньої школи № 15, де у порушення вимог ч. 1, ч. 2 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», безпідставно зупинили автомобіль «Mitsubishi», н.з. НОМЕР_3 , під керуванням громадянина ОСОБА_4 та о 01.00 були затримані працівниками СБУ та ДБР в порядку ст. 208 КПК України, у рамках розслідування кримінального провадження ЄРДР №000042 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, чим також порушили вимоги частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII.

У рамках проведення службового розслідування ОСОБА_1 та ОСОБА_13 відмовилися надавати пояснення з приводу вказаної події зазначивши, що свідчення будуть надавати виключно в суді, з матеріалами висновку службового розслідування були ознайомленні та копії отримали.

06.05.2019 було затверджено висновок службового розслідування.

06.05.2019 відповідачем був виданий наказ №637, за яким позивача притягнуто до крайнього заходу дисциплінарного впливу - звільнення із служби в поліції. Позивач із наказом від 06.05.2019 № 637 був ознайомленим 07.05.2019.

За наказом ГУНП в Запорізькій області від 08.05.2019 № 168 о/с позивача звільнено за п. 6 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію».

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зі змісту оскаржуваного наказу вбачається, що до позивача застосоване дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції за грубе порушення службової дисципліни, вимог ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ, вимог пп. 1, пп. 2 ч. 1 ст. 18, пп. 1, пп. 2, пп. 3, пп. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 222, ст. 283 КУпАП, п. 4 Розділу І, п. 5 Розділу ІV «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованими на в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, п. 8, п. 9 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, п. 2, п. 3, п. 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу або швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103, пп. 1 п. 1, п. 6 Розділу ІІ, пп. 1, пп. 7 п. 1 Розділу ІХ Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС від 16.02.2018 №111, ч. 1, ч. 2 ст. 24 Розділу ІV Закону України «Про запобігання корупції», що виразилось у невинесенні відносно правопорушника ОСОБА_2 постанови по справі про адміністративне правопорушення, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП, незабезпеченні проведення медичного огляду ОСОБА_2 з метою визначення його стану сп`яніння, неповідомленні свого безпосереднього керівника про надходження пропозиції і факт отримання від ОСОБА_2 неправомірної вигоди, формальному відпрацюванні повідомлення ЖЄО №7276 від 28.03.2019, безпідставному зупиненні автомобіля Mitsubishi н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 .

За приписами ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580) Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №580 поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону №580 у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Підпунктами 1, 2, 3, 8, 11 частини 1 статті 23 Закону №580 визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань:

1) здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень;

2) виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення;

3) вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення;

8) у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання;

11) регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно із ст. 35 Закону №580 поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені органами доходів і зборів відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;

2) якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону №580 поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

За змістом преамбули Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Частиною 1 статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно із ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Пунктами 3, 7, 8 частини 6 статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський має право, крім іншого: приймати у межах, визначених посадовими (функціональними) обов`язками, рішення або брати участь у їх підготовці; ознайомлюватися з матеріалами особової справи, висновками службового розслідування, що проводиться стосовно нього, а також долучати до нього свої пояснення; робити копії матеріалів особової справи, висновків службового розслідування за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами.

Згідно із ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Частинами 1-3 статті 13 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Частинами 1-3, 10 статті 14 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Частинами 1, 15 статті 15 Дисциплінарного статуту визначено, що проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Згідно із ст. 16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні, на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) або у відпустці.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Частинами 1-3 статті 18 Дисциплінарного статуту визначено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;

2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;

3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами;

4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;

5) користуватися правничою допомогою.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.

Відповідно до ст. 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються:

1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування;

2) підстава для призначення службового розслідування;

3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку;

4) пояснення поліцейського щодо обставин справи;

5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи;

6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи;

7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку;

8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення;

10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону;

11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є:

1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку;

2) попередня бездоганна поведінка;

3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород;

4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди;

5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність;

6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є:

1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння;

2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення;

3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього;

4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку;

5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

У разі вчинення дисциплінарного проступку кількома поліцейськими дисциплінарне стягнення застосовується до кожного окремо.

У разі вчинення поліцейським незначного проступку керівник може обмежитися його попередженням про необхідність дотримання службової дисципліни.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.

У разі повторного вчинення поліцейським незначного проступку з урахуванням його сумлінного ставлення до виконання обов`язків за посадою або нетривалого перебування на посаді (до трьох місяців) керівник може обмежитися раніше застосованим до такого поліцейського дисциплінарним стягненням.

Дисциплінарне стягнення у виді пониження у спеціальному званні на один ступінь до поліцейських, які мають первинні спеціальні звання, та у виді звільнення з посади до поліцейських, які обіймають посади найнижчого рівня, не застосовується.

За приписами ч. 1, 2 ст. 21 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.

Частинами 2, 3 статті 22 Дисциплінарного статуту визначено, що наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі) поліції та особистого ознайомлення поліцейського з ним. У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт.

Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Судом встановлено, що під час проведення службового розслідування та видання оскаржуваного наказу були дотримані приписи Дисциплінарного статуту та Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 №893. Доказів протилежного матеріали справи не містять. Крім того, суд зазначає, що позивач під час службового розслідування відмовився від надання пояснень, пославшись на ст. 63 Конституції України.

Щодо порушень, встановлених службовим розслідуванням суд зазначає наступне.

Підпунктом «а» пункту 19.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.

Позивачем не заперечується факт вчинення ОСОБА_2 зазначеного правопорушення, разом з тим, він зазначає про те, що це правопорушення тривало незначний проміжок часу, не було зафіксовано в автоматичному режимі, а тому за вчинення такого правопорушення до порушника може бути застосоване стягнення у формі усного попередження.

Статтею 9 КУпАП (тут та далі в редакції, яка була чинною станом на дату вчинення правопорушення) визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 статті 122 КУпАП визначено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно із ст. 26 КУпАП попередження як захід адміністративного стягнення виноситься в письмовій формі. У передбачених законом випадках попередження фіксується іншим установленим способом.

Позивач не заперечує проти факту не притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Статтею 22 КУпАП визначено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

З пояснень позивача, наданих під час судового розгляду, та письмових пояснень ОСОБА_2 , доданих до матеріалів справи, судом не встановлено факту звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності та проголошення позивачем чи ОСОБА_3 усного зауваження з приводу правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП. Позивач не надав та не зазначив доказів, з яких вбачається факт застосування позивачем вимог ст. 22 КУпАП.

Щодо незабезпечення проведення медичного огляду ОСОБА_2 на стан сп`яніння, позивач так само не заперечив проти цього, зазначивши, що оцінка даному факту, а також підтвердження чи спростування факту надходження пропозиції та отримання неправомірної вигоди від зазначеної особи повинен бути встановлений відповідним судовим рішенням у кримінальній справі. Позивач заперечив факт отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Суд погоджується з позицією позивача в тій частині, що особу не може бути притягнуто двічі до одного виду юридичної відповідальності за вчинення діяння, разом з тим кримінальна відповідальність і дисциплінарне стягнення є різними видами юридичної відповідальності, які визначають різні правові наслідки для особи.

В ході судового розгляду позивач підтвердив той факт, що внаслідок виявлення у ОСОБА_2 ознак алкогольного сп`яніння (з автомобіля яким він керував відчувався запах алкоголю), зазначений водій був супроводжений до профільного медичного закладу. Проти факту не проведення медичного обстеження ОСОБА_2 позивач не заперечив, розумних причин вчинення такого діяння суду не пояснив.

Разом з тим, суд зазначає, що факт пропозиції та отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_2 (тобто факт вчинення діяння, за яке передбачена кримінальна відповідальність) має бути підтверджений відповідними допустимими доказами, а саме обвинувальним вироком суду. Станом на дату судового розгляду вироку суду за зазначеним фактом не постановлено. Відтак, твердження відповідача про зазначені обставини є недоведеним.

Щодо неповідомлення про зазначені факти свого безпосереднього керівника позивач зазначив, що внаслідок його затримання співробітниками СБУ та ДБР позивач не мав фізичної можливості для такого попередження.

З урахуванням цієї позиції позивача суд критично ставиться до його твердження про неотримання від ОСОБА_2 відповідної неправомірної пропозиції.

Разом з тим, суд критично ставиться до неможливості виконання позивачем обов`язку повідомити свого безпосереднього керівника про зазначені факти вже після того, як позивач був звільнений після затримання його співробітниками СБУ та ДБР. Відтак, позивач не виконав зазначений обов`язок.

Щодо формального відпрацювання повідомлення ЖЄО №7276 від 28.03.2019 позивач та його представник пояснили, що о 00.36 позивачем та ОСОБА_3 в службовому планшеті був прийнятий виклик (зроблена електронна відмітка) за адресою: АДРЕСА_4, де, за інформацією, яка надійшла зі служби «102», гучно грала музика. О 00.47 ним була зроблена відмітка у планшеті про прибуття на місце виклику. Оскільки на час прибуття наряду поліції, у складі якого був позивач, на зазначеній території не було виявлено ознак порушення громадського порядку (музика не грала), встановити особу, яка порушувала громадський порядок не виявилось можливим, то він із ОСОБА_3 покинули територію двору за адресою: АДРЕСА_2 та направились на службовому автомобілі в бік вул. Осипенка в м.Мелітополі через вул. Казарцева та Гризодубової. У зв`язку з зазначеним позивач та ОСОБА_3 не мали фізичної можливості належним чином оформити відпрацювання виклику за адресою: АДРЕСА_4 (скласти електронний рапорт).

За приписами п.п. 1, 7-8 Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 16.02.2018 № 111, працівникам, що перебувають у складі наряду патрульної поліції, ГРПП у разі отримання від диспетчера (оперативного чергового) завдання про здійснення реагування на правопорушення або подію, необхідно:

1) за наявності планшетного пристрою проставити в системі ІПНП відповідні відмітки про прийняття виклику, прибуття на місце події, закінчення виконання завдання, обставини правопорушення та результати реагування;

7) у разі реагування на правопорушення або подію, які не містять ознак злочину, невідкладно забезпечити збір необхідних матеріалів перевірки;

8) якщо заяви та повідомлення про правопорушення або події не потребують додаткової перевірки, за наявності планшетного пристрою поліцейський повинен унести до системи ІПНП відомості про обставини події, ужиті заходи та зазначити, що звернення розглянуто на місці або відомості про подію не підтвердилися.

Позивачем не були дотримані зазначені приписи.

Щодо безпідставного зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_4 позивач пояснив, що в процесі руху в напрямку вул. Осипенко на вул. Гризодубової був помічений автомобіль Mitsubishi н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 , в якому через нетоновані стекла позивачем був помічений значний обсяг речей, у зв`язку із чим поліцейські зажадали з`ясувати, чи не є ці речи предметом протиправних дій. Для з`ясування походження цього майна на службовому автомобілі позивач та ОСОБА_3 розвернулись та продовжили рух по вул. Гризодубової, де в районі СШ №15 був зупинений зазначений автомобіль. Під час з`ясування особи водія, позивача та ОСОБА_3 було затримано співробітниками СБУ та ДБР.

Разом з тим, за приписами п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону №580 поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Позивачем не надано суду будь-якої інформації, що свідчить про те, що вантаж, який перевозив ОСОБА_4 може бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Крім того, позивач в ході судового розгляду підтвердив факт керування службовим автомобілем без відповідного на це дозволу керівництва підрозділу поліції.

Враховуючи всі вищенаведені в сукупності обставини справи та надані докази, керівництво ГУНП в Запорізькій області мало об`єктивні підстави, з урахуванням характеру та обставин дисциплінарного поступку, для винесення оскаржуваних наказів про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Щодо позовних вимог про поновлення на посаді та стягнення з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, суд зазначає, що, з урахуванням встановленої судом правомірності оскаржуваних наказів, у суду відсутні правові підстави для задоволення цих позовних вимог.

Відтак, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, а тому про відсутність правових підстав для його задоволення.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (вул. Олександра Матросова, буд. 29, м. Запоріжжя, 69057) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 07.07.2020.

Суддя Р.В. Кисіль