Справа № 500/1025/20
Суддя: Баранюк Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1025/20

06 липня 2020 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Баранюка А.З.

за участю:

секретаря судового засідання Габрилецької С.Є.

позивача: ОСОБА_1 ;

представника відповідача: Михальчук О.Ю.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про визнання рішення протиправним та зобов`язати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Тернопільської міської ради, в якому просить:

- визнати незаконним і скасувати рішення сорок сьомої сесії сьомого скликання Тернопільської міської ради від 13.03.2020 №7/47/163 "Про відмову в наданні дозволу на укладення договору сервітуту ФО-П ОСОБА_1 ";

- зобов`язати наступну сесію Тернопільської міської ради надати дозвіл інваліду війни ОСОБА_1 на укладення земельного сервітуту відповідно до заяви і доданих документів від 18.07.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач неодноразово звертався до відповідача із заявою про надання дозволу на укладення земельного сервітуту на земельну ділянку площею до 0,0040 га, що прилягає до орендованої ним земельної ділянки для заїзду до продовольчого магазину за адресою АДРЕСА_1

Рішенням сорок сьомої сесії сьомого скликання Тернопільської міської ради від 13.03.2020 №7/47/163 позивачу було відмовлено у наданні такого дозволу.

Однак, позивач не погоджується із таким рішенням, вважає його протиправним, оскільки, на його думку, має право на укладення земельного сервітуту на земельну оскільки він є володільцем сусідньої земельної ділянки.

Ухвалою судді від 27.04.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

15.05.2020 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 27.05.2020 розгляд справи було відкладено.

09.06.2020 позивач подав до суду заперечення на відзив.

Ухвалами суду від 11.06.2020 та 23.06.2020 розгляд справи було відкладено.

Ухвалою суду від 06.07.2020 в задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі № 500/1025/20 відмовлено.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засідання проти позовних вимог заперечила, просила відмовити в їх задоволенні. Вказала, що спірні правовідносини, а саме надання дозволу на укладення договору сервітуту повинно вирішуватись в судовому порядку.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача, представника відповідача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступні обставини.

23 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міського голови із заявою про надання дозволу на укладення договору земельного сервітуту земельної ділянки площею 0,0026 га для під`їзду до магазину «Продукти» за адресою АДРЕСА_1 .

Листом від 21 травня 2019 року №1028/08 виконавчий комітет Тернопільської міської ради повідомив позивача що його клопотання не може бути задоволене у зв`язку із неподанням розрахунку площі, та графічних матеріалів (викопіювання з чергового плану міста 1:2000, план земельної ділянки 1:500 з описом меж, на яких зазначено місце розташування та розмір земельної ділянки).

18 липня 2019 року позивач повторно звернувся до відповідача про надання дозволу на укладення договору земельного сервітуту та долучив необхідні документи.

Листом від 29 серпня 2019 року № 1765/05 виконавчий комітет Тернопільської міської ради відмовив у цьому ОСОБА_1 , оскільки рішенням Тернопільської міської ради від 24 липня 2019 року № 7/36/144 дано дозвіл громадянам на розроблення проекті землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд за адресою вул. Київська. Беручи до уваги те, що на час розгляду звернення позивача не узгоджено питання щодо погодження меж земельних ділянок виконавчий комітет Тернопільської міської ради вважав передчасним розгляд питання надання дозволу на укладення договору земельного сервітуту.

Не погодившись із такими діями відповідача позивач оскаржив їх у судовому порядку.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 у справі №500/2161/19 позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 29 серпня 2019 року № 1765/05 в розгляді звернення ОСОБА_1 щодо надання дозволу на укладення земельного сервітуту.

Зобов`язано Тернопільську міську раду розглянути звернення ОСОБА_1 про надання дозволу на укладення земельного сервітуту від 18 липня 2019 року та прийняти відповідне рішення.

Після прийняття вказаного рішення, 27.02.2020 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою до відповідача, в якій просив надати дозвіл на укладення договору земельного сервітуту.

Розглянувши звернення позивача, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 у справі №500/2161/19, сорок сьома сесія сьомого скликання Тернопільської міської ради 13.03.2020 прийняла рішення №7/47/163 про відмову в наданні дозволу на укладення договору земельного сервітуту на земельну ділянку площею 0,0040 га для влаштування проїзду до магазину «Продукти» за адресою вул.Київська, 9в.

Не погодившись із вказаним рішенням позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 та ч.4 ст. 98 Земельного кодексу України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Згідно із ст. 99 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи, серед іншого, можуть вимагати встановлення права проїзду на транспортному засобі по наявному шляху.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.100 ЗК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (землекористувачем) земельної ділянки.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Так у відповідності до даної статті одним із видів такої документації є технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту.

Згідно із ст.55-1 Закону України «Про землеустрій», встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту, проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту, включає:

а) пояснювальну записку;

б) технічне завдання на складання документації, затверджене замовником документації;

в) кадастровий план земельної ділянки із зазначенням меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту;

г) матеріали польових геодезичних робіт;

ґ) копії документів, що є підставою для виникнення прав суборенди, сервітуту.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, погоджується землевласником та землекористувачем і затверджується особою, яка набуває право суборенди або сервітуту (ч.11 ст.186 ЗК України).

Частиною 1 статті 123 ЗК України передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Частиною 6 статті 123 ЗК України встановлено, що відповідний орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, - приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Суд не погоджується із доводами представника відповідача про те, що за даних умов сервітут повинен встановлюватись за рішенням суду і на спірні правовідносини не поширює свою дію ч.6 ст.123 ЗК України. Стаття 98 Земельного кодексу України визначає сервітут як право користування земельними ділянками. Сервітут є тотожним праву користування, а відтак, право на нього може набуватися також і на підставі статті 123 Земельного кодексу України.

Європейський Суд з прав людини, в рішенні від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України» зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Крім того, принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як вбачається із оскаржуваного рішення, у ньому, в порушення вимог чинного законодавства, відповідач не вказав мотивів, з яких відмовлено позивачу, відтак суд приходить до висновку, що рішення Тернопільської міської ради від 13 березня 2020 року № 7/47/163 є протиправним та підлягає до скасування.

Тому, з метою відновлення порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Тернопільську міську раду повторно розглянути звернення ОСОБА_1 про надання дозволу на укладення земельного сервітуту від 18 липня 2019 року та прийняти відповідне рішення.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської міської ради від 13 березня 2020 року № 7/47/163.

Зобов`язати Тернопільську міську раду повторно розглянути звернення ОСОБА_1 про надання дозволу на укладення земельного сервітуту від 18 липня 2019 року та прийняти відповідне рішення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Реквізити сторін:

позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - Тернопільська міська рада (вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль, 46001, ).

Повне судове рішення складено 07 липня 2020 року.

Головуючий суддя Баранюк А.З.