Справа № 440/2530/20
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/2530/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

18 травня 2020 року позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області, в якій просить суд:

скасувати рішення начальника Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області про повернення виконавчого листа № 440/3861/19, виданого 19 березня 2020 року Полтавським окружним адміністративним судом, без виконання;

зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області прийняти до виконання виконавчий лист № 440/3861/19, виданий 19 березня 2020 року Полтавським окружним адміністративним судом;

встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідач без достатніх на те правових підстав визнав виконавчий лист № 440/3861/19 від 19 березня 2020 року про стягнення на користь позивача коштів у вигляді недоплаченої пенсії за вислугу років таким, що не підлягає виконанню органом Казначейства та повернув його стягувачу.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22 травня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

09 червня 2020 року до суду надійшов відзив на позов, у якому позивач проти задоволення позовних вимог заперечував з тих підстав, що на законодавчому рівні встановлено, що починаючи з 28 серпня 2018 року виконання судових рішень, що набрали законної сили після 01 січня 2013 року стосовно стягнення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, здійснюється відповідно до Порядку № 649. Згідно з Порядком № 649 органи Пенсійного фонду України ведуть облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, відповідно до порядку, встановленого Пенсійним Фондом України. Відповідач зазначає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року у справі № 440/3861/19 є рішенням про стягнення коштів, а тому для його виконання позивач мав подати виконавчий документ на виконання до відповідного територіального органа Пенсійного фонду.

Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 440/3861/19 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Кабінету Міністрів України, Пенсійного фонду України про визнання незаконними дій та бездіяльності, стягнення грошових коштів задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо непроведення ОСОБА_1 доплати пенсії за вислугу років за період з 01 січня 2018 року по 01 березня 2019 року в загальній сумі 43262,56 грн.; стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 грошові кошти у вигляді недоплаченої пенсії за вислугу років за період з 01 січня 2018 року по 01 березня 2019 року на загальну суму 43262,56 грн.; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 440/3861/19 набрало законної сили 24 лютого 2020 року.

19 березня 2020 року позивачу видано виконавчий лист № 440/3861/19 на виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 коштів у вигляді недоплаченої пенсії за вислугу років за період з 01 січня 2018 року по 01 березня 2019 року на загальну суму 43262,56 грн.

03 квітня 2020 року позивач звернулася до Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області із заявою про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 440/3861/19; до заяви приєднано оригінал виконавчого листа та надано відомості про банківські реквізити стягувача.

За результатами розгляду зазначених документів відповідач листом № 04-20/2393 від 08 травня 2020 року повернув виконавчий лист Полтавського окружного адміністративного суду № 440/3861/19 від 19 березня 2020 року стягувачу з тих підстав, що останній не підлягає виконанню органом Казначейства.

Позивач, не погодившись з правомірністю повернення без виконання виконавчого документа, звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що підставою для повернення виконавчого документа стягувачу став висновок відповідача про те, що виконавчий лист № 440/3861/19 від 19 березня 2020 року не підлягає виконанню органом Казначейства.

Так, відповідачем зазначено, що відповідно до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05 червня 2012 року № 4901-VI, Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 pоку № 845, наказу Державної казначейської служби України від 27 лютого 2017 року № 58 "Про внесення змін до наказу Державної казначейської служби України від 19 жовтня 2015 року № 295 "Про затвердження Порядку здійснення безспірного списання коштів державного бюджету з рахунків боржника та за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів", Головним управління Казначейства надіслано лист від 06 квітня 2020 року № 13-22/1766 до ГУ ПФУ в Полтавській області щодо надання інформації про актуальність здійснення вищезазначеного стягнення та необхідності вжиття заходів до погашення заборгованості, встановленої рішенням суду. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області листом від 28 квітня 2020 року № 1600-0801-8/176115 повідомлено Головне управління Казначейства про включення до реєстру інформації відносно судового рішення по справі № 440/3861/19 (39318,76 грн.) та по справі 1640/2523/18 (3943,80 грн.) з інформацією про суми, що підлягають виплаті на виконання вимог постанови КМУ від 22 серпня 2018 року № 649, якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду. Також, постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області від 22 січня 2019 року відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання рішення по справі № 1640/2523/18. Враховуючи вищевикладене та з метою недопущення подвійного виконання рішення суду у справі № 440/3861/19 Головне управління Казначейства відповідно абзацу 1 підпункту 1 пункту 9 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 pоку № 845 повертає виконавчий документ стягувачеві так як виконавчий документ не підлягає виконанню органом Казначейства.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач наполягає на тому, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 440/3861/19 в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 коштів у вигляді недоплаченої пенсії за вислугу років за період з 01 січня 2018 року по 01 березня 2019 року на загальну суму 43262,56 грн. належить виконувати шляхом безспірного списання коштів відповідно до Порядку № 845.

За приписами статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" (далі - рішення суду), та особливості їх виконання.

Статтею 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" передбачено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

За приписами статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження" із заявою про виконання рішення суду.

Суд звертає увагу на ту обставину, що пунктом 3 Розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" врегульовано, що заборгованість погашається в такій черговості: у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника; у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов`язаними з трудовими правовідносинами; у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.

Відтак, Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" передбачено першочергове виконання рішень суду щодо погашення заборгованості з пенсійних виплат.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення (далі - Порядок № 845).

Згідно з пунктом 3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215 затверджено Положення про Державну казначейську службу України (далі - Положення № 215), відповідно до пункту 1 якого Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Згідно з підпунктом 3 пункту 4 Положення № 215 Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Пунктом 9 Положення № 215 встановлено, що Казначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади.

Судом встановлено, що боржник за виконавчим листом Полтавського окружного адміністративного суду № 440/3861/19 від 19 березня 2020 року - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області є органом державної влади.

Проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов висновку, що виконання судових рішень про стягнення коштів, боржником за якими є Пенсійний фонд України або його територіальні органи, здійснюється Казначейством в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відтак, суд не погоджується з доводами відповідача про те, що виконавчий лист Полтавського окружного адміністративного суду № 440/3861/19 від 19 березня 2020 року не підлягає виконанню органом Казначейства, а також відхиляє посилання Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області на відкриття виконавчого провадження на підставі зазначеного виконавчого документа органом ДВС, оскільки зазначені обставини не створюють перешкод для виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 440/3861/19 в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 коштів у вигляді недоплаченої пенсії за вислугу років за період з 01 січня 2018 року по 01 березня 2019 року на загальну суму 43262,56 грн. відповідачем як уповноваженим на те органом.

Посилання відповідача на те, що стягнення заборгованості, що утворилась внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 (далі - Порядок № 649) відхиляються судом з огляду на таке.

По-перше, суд звертає увагу на те, що положення Порядку № 649 суперечать положенням Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", а відтак виходячи з пріоритетності нормативно-правових актів над підзаконними актами, застосуванню до спірних правовідносин підлягають саме положення Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", з урахуванням вимог Закону України "Про виконавче провадження".

По-друге, суд зазначає, що в силу пункту 1 Порядку № 649 останній визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Згідно з пунктами 3, 5, 6, 8, 10 Порядку № 649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України; для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою; перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія); комісія приймає одне з таких рішень: про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку; про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку; у разі відсутності підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку, у п`ятиденний строк комісія повідомляє боржнику про прийняте рішення, зазначивши при цьому причини відмови; у разі потреби комісія може прийняти рішення про повернення матеріалів боржнику на доопрацювання; виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що Порядком № 649 врегульовано механізм самостійного виконання органами Пенсійного фонду України судових рішень про нарахування (перерахунок) пенсійних виплат, а розрахунок належних до виплати сум здійснюється та підтверджується самим боржником.

У дослідженому судом випадку, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 440/3861/19, зокрема, стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 коштів у вигляді недоплаченої пенсії за вислугу років за період з 01 січня 2018 року по 01 березня 2019 року на загальну суму 43262,56 грн., тобто, рішення суду в зазначеній частині не є рішенням зобов`язального характеру, яке могло б підлягати виконанню в Порядку № 649, а містить вказівку на необхідність стягнення визначеної суми пенсійних виплат, а отже така заборгованість має статус заборгованості за судовим рішенням і підлягає виконанню з урахуванням гарантій держави щодо виконання судових рішень.

Відтак, відповідачем протиправно повернуто стягувачу виконавчий лист Полтавського окружного адміністративного суду виконавчий лист № 440/3861/19 від 19 березня 2020 року про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 коштів у вигляді недоплаченої пенсії за вислугу років за період з 01 січня 2018 року по 01 березня 2019 року на загальну суму 43262,56 грн., а тому позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача прийняти вищевказаний виконавчий лист до виконання підлягають задоволенню.

Разом із тим, суд відмовляє у задоволені позовних вимог про скасування рішення начальника Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області про повернення виконавчого листа Полтавського окружного адміністративного суду № 440/3861/19 від 19 березня 2020 року стягувачу з огляду на те, що у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України лист Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області № 04-20/2393 від 08 травня 2020 року не є рішенням суб`єкта владних повноважень.

Так само суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення та зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, за приписами вказаної норми покладення таких зобов`язань на суб`єкта владних повноважень є правом, а не обов`язком суду.

У спірних правовідносинах суд не вбачає підстав для застосування зазначеної форми контролю за виконанням судового рішення, оскільки не вважає, що відповідачем після набрання рішенням суду законної сили не будуть вживатися заходи з метою добровільного його виконання.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду цієї адміністративної справи відповідач не довів, що під час повернення виконавчого документа № 440/3861/19 від 19 березня 2020 року стягувачу він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в розмірі 420,40 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 6-9, 77, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області (вул. Шевченка 1, м. Полтава, Полтавська область, 36011, ) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області вул. Шевченка 1, м. Полтава, Полтавська область, 36011, ) прийняти до виконання виконавчий лист Полтавського окружного адміністративного суду № 440/3861/19 від 19 березня 2020 року про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 коштів у вигляді недоплаченої пенсії за вислугу років за період з 01 січня 2018 року по 01 березня 2019 року на загальну суму 43262,56 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області (вул. Шевченка 1, м. Полтава, Полтавська область, 36011, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.О. Чеснокова