Справа № 357/9640/19
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 357/9640/19 Суддя (судді) першої інстанції: Цукуров В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

за участю секретаря судового засідання Білоус А.С.

представника позивача: Морозова О.О.;

представника апелянта: Пухлій В.В.

представники відповідачів 1, 3, 4: не з`явилися.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної митної служби України на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниці ДФС, Державної фіскальної служби України, заступника начальника Київської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Літовки Юрія Михайловича, головного державного інспектора відділу провадження у справах про ПМП управління митних розслідувань та міжнародної взаємодії Департаменту організації протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Державної фіскальної служби України Ошовського Олександра Казимировича про визнання протиправними та скасування постанов у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - «Позивач») звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з даним позовом до Київської митниці ДФС, Державної фіскальної служби України, заступника начальника Київської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Літовки Ю.М., головного державного інспектора відділу провадження у справах про ПМП управління митних розслідувань та міжнародної взаємодії Департаменту організації протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Державної фіскальної служби України Ошовського О.К. (далі - «Відповідачі»), в якому просить визнати протиправними та скасувати постанову у справі про порушення митних правил від 11 липня 2019 року № 0269/12500/19, винесену Київською митницею ДФС відносно ОСОБА_1 за ст. 485 МК України та постанову Державної фіскальної служби України від 20 серпня 2019 року відносно ОСОБА_1 за ст. 485 МК України. Провадження у справі про порушення митних правил № 0269/12500/19 відносно ОСОБА_1 за ст. 485 МК України закрити.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на протиправність оскаржуваної постанови, якою позивача як директора ТОВ «Контракт 61» визнано винним у порушенні митних правил, передбачених ст.485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 750 209, 37 грн.

Позивач зазначає, що не ухилявся від сплати податків. Факт невідповідності заявленого Позивачем в декларації коду товару, коду, визначеному в подальшому митницею, сам по собі не може являтися доказом того, що дії позивача були направлені на умисну недоплату податків та зборів. У даному випадку декларування товару позивачем здійснювалось у відповідності до вимог ст.ст. 257, 264 МК України, на підставі наявної у товаросупровідних документах інформації про товар.

Позивач вважає, що в даному випадку наявний складний випадок класифікації товарів, оскільки визначення коду товару потребувало додаткової інформації та спеціальних технічних знань, що вбачається виходячи із направлення товару митницею до сектору класифікації товарів та митної вартості відділу адміністрування митних платежів.

Таким чином, згідно з диспозицією ст.485 МК України, відповідальність настає у випадку заявлення в митній декларації неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД, а не лише по факту невірного визначення саме цього коду.

Отже, сам факт помилки у визначенні коду за УКТЗЕД без зазначення неправдивих відомостей, необхідних для визначення цього коду, не може бути безумовним доказом вчинення правопорушення, передбаченого ст.485 МК України.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.01.2020 р. позовні вимоги задоволено. Постанову заступника начальника Київської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Літовки Юрія Михайловича від 11.07.2019 року в справі про порушення митних правил №0269/12500/19 визнано протиправною та скасовано. Постанову головного державного інспектора відділу провадження у справах про ПМП управління митних розслідування та міжнародної взаємодії Департаменту організації протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Державної фіскальної служби України Ошовського Олександра Казимировича від 20.08.2019 року, якою постанову Київської митниці ДФС від 11.07.2019 року в справі про порушення митних правил №0269/12500/19 залишено без змін, а скаргу ОСОБА_1 без задоволення визнано протиправною та скасовано. Провадження у справі про порушення митних правил № 0269/12500/19 відносно ОСОБА_1 за ст.485 МК України закрито.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Державною митною службою України подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини у справі, що мають значення для справи та порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт вважає, що матеріалами справи підтверджується порушення позивачем митних правил та доведено протиправні дії, спрямовані на зменшення розміру митних платежів, а саме: надання до оформлення органу доходів і зборів, з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів на суму 250 069,79 грн., документів, що містять неправдиві відомості щодо класифікації товару № 1, чим вчинено порушення митних правил, передбачене ст. 485 МК України.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Вважає, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Державною митною службою України заявлено клопотання про заміну сторони у справі - Державної фіскальної служби України на її правонаступника - Державну митну службу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Судом встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» від 18.12.2018 № 1200 утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу. Пунктом 2 вказаної постанови установлено, що Державна митна служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну митну політику, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування митного законодавства

16.07.2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про проведення державної реєстрації юридичної особи - Державної митної служби України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Державної митної служби» від 02.10.2019 № 858 утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної митної служби за переліком згідно з додатком 1. Реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної митної служби за переліком згідно з додатком 2.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для допущення процесуального правонаступництва шляхом заміни відповідача 2 у справі - Державної фіскальної служби України його правонаступником - Державною митною службою України.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував та просив суд залишити її без розгляду.

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити.

Представники відповідача 1, 3, 4 відзиву на апеляційну скаргу не подали, в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомили.

Зважаючи, що явку вищевказаних учасників справи, суд обов`язковою не визнавав, судова колегія ухвалила подальший розгляд справи здійснювати без їх участі.

У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі -КАС України) справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.06.2019 року старшим інспектором відділу митного оформлення №3 митного поста «Південний» Київської митниці ДФС Буряком В.А. складено протокол №0269/12500/19 відносно позивача про порушення митних правил, відповідно до якого позивач у МД від 29.05.2019 року №UA125270/2019/863483 з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів на суму 250 069,79 грн., останнім внесено неправдиві відомості щодо коду товару згідно з УКТЗЕД.

11.07.2019 року ДФС України складено постанову №0269/12500/19 про порушення митних правил позивачем за ст. 485 МК України. Відповідно до вказаної постанови позивача, як директора ТОВ «Контракт 61», визнано винним у порушенні митних правил, передбачених ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 750 209,37 грн.

18.07.2019 року позивачем було направлено на адресу ДФС України скаргу на постанову ДФС України від 11.07.2019 року по справі про порушення митних правил №0269/12500/19 за ознаками правопорушення передбаченого ст. 485 МК України.

На звернення позивача, ДФС України листом від 22.08.2019 року №40353/61 надала відповідь з якої вбачається, що відповідно до ч. 1 ст. 530 МК України здійснено перевірку законності і обґрунтованості вказаної постанови Київської митниці ДФС, за результатами якої прийнято рішення про залишення постанови без змін.

20.08.2019 року відносно позивача ухвалено постанову, якою постанову Київської митниці ДФС від 11.07.2019 року в справі про порушення митних правил №0269/12500/19 залишено без змін, скаргу позивача - без задоволення.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, позивач звернувся до суду із позовом за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що декларування товару здійснювалось позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства та на підставі наявної в товаросупровідних документах інформації про товар. Митницею не доведено наявності умислу в діях позивача.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 КУпАП питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України (надалі - МК України).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч. 8 ст. 264 МК України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Відповідно до ст. 266 МК України декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Статтею 485 МК України передбачено відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Так, згідно ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За змістом ч. 1 ст. 9 та ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Аналізуючи наведені норми, можна зробити висновок, що статтею 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини.

Віднесення товарів до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД, згідно МК України здійснюється митними органами з метою встановлення достовірних відомостей про товари та їх відповідності опису класифікаційних групувань УКТЗЕД.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД. Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТЗЕД.

Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 69 МК України під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються митними органами виключно у разі, якщо прийняте митним органом рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що декларування товару позивачем здійснювалось у відповідності до вимог ст.ст. 257, 264 МК України, на підставі наявної у товаросупровідних документах інформації про товар.

Натомість висновок митниці щодо визначення коду товару згідно УКТЗЕД ґрунтується на тих саме відомостях про товар, що були задекларовані позивачем у митній декларації, будь-яких невідповідностей, зазначених позивачем у декларації відомостей про товар щодо його найменування, ваги, кількості, ціни, походження, відправника тощо, під час митного оформлення не встановлено та фактично підставою для притягнення позивача до відповідальності стало неправильне зазначення коду УКТЗЕД товару в поданій митній декларації.

Відповідно до Інструкції про порядок заповнення митних декларації на бланку єдиного адміністративного документу, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 30 травня 2012 року № 651, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 серпня 2012 року за № 1372/21684, декларант зобов`язаний заявити точні відомості про товар у митній декларації. Тобто, декларант зобов`язаний заявити точні відомості про товари, які мають містити достатній перелік інформації для їх розпізнання та однозначного віднесення до коду згідно з УКТЗЕД у кількості знаків, визначеній правилами заповнення графи 33 МД для відповідного митного режиму та особливостей переміщення, згідно з основними правилами інтерпретації УКТЗЕД.

При цьому, орган доходів і зборів зобов`язаний здійснювати перевірку правильності класифікації товарів згідно УКТЗЕД та у разі виявлення порушень правил класифікації товарів має право самостійно класифікувати заявлені товари і його рішення з даних питань є обов`язковим для митних цілей. Само по собі порушення правил класифікації товарів не є самостійним складом адміністративного правопорушення, тобто не є окремим видом порушення митних правил, за які встановлена адміністративна відповідальність.

Разом з тим, відповідно до диспозиції ст. 485 Митного кодексу України передбачена відповідальність саме за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД, а не безпосередньо за неправильне визначення такого коду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем подано електронну митну декларацію типу ІМ 40ДЕ № UA125270/2019/863483 до митного оформлення у митному режимі «імпорт» заявлено товар «Промислове обладнання для виготовлення зміцненого загартованого скла за рахунок зміни температурних режимів: горизонтальна камера для виробництва формованого загартованого скла, модель TPG3624Ax4.0- А ()4-19 мм» - 1 комплект. Максимальна площа завантаження 3600х2440 мм. Мінімальний розмір скла 350х350 мм. Торгівельна марка «South Tech». Виробник: Foshan Huge Power Development Limited. Країна виробництва: «CN». Код товару згідно УКТЗЕД , ставка мита - 0%.

В результаті митних формальностей виявлено, що заявлений позивачем товар № 1, класифікований як: «Горизонтальна електрична піч опору для виробництва формованого загартованого скла, модель TPG3624x4.0-А (4-19 мм)» потрібно класифікувати у товарній позицій 0 (ставка мита 5%).

Отже, неправильне визначення позивачем коду товару згідно з УКТЗЕД відбулось у складному випадку класифікації товарів, оскільки потребувало додаткової інформації та спеціальних технічних знань, що, серед іншого, підтверджується направленням додаткового запиту до відділу класифікації товарів управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Київської митниці ДФС з метою перевірки правильності класифікації заявленого товару.

У висновках Державної митної служби України, викладених у листах № 11/1.20/2838-ЕП від 31 березня 2009 року та № 20/4-11/06037-ЕП від 21 вересня 2011 року, зазначається, що часто митницями не враховується, що сам по собі факт зазначення у ВМД невірного коду товару за УКТЗЕТ і коригування розміру нарахованих митних платежів не може бути підставою для складання протоколу про порушення митних правил; висновок про виявлення факту порушення митних правил повинен робитися виключно за умови достатності даних, що вказують на наявність складу правопорушення, елементом якого є вина суб`єкта; обставинами, які свідчать про наявність чи відсутність вини правопорушника, є, крім іншого, ступінь складності і однозначності класифікації товару; у разі, коли після неодноразових митних оформлень товару із встановленим певним кодом за УКТЗЕД, під час чергового митного оформлення того ж самого товару, виноситься рішення про визначення іншого коду, питання про наявність вини в діях декларанта може розглядатись тільки в залежності від висновків службового розслідування щодо вини посадових осіб митного органу у невірній класифікації товару, допущеній у попередніх або новій ситуаціях.

Отже, порушення декларантом правил класифікації товарів (невірне визначення коду УКТЗЕД під час декларування) при наявності складного випадку класифікації та наданні ним достовірних документів, достовірної та повної інформації щодо переміщуваного товару не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, та не вважається порушенням митних правил.

Наведене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 09 квітня 2019 року в справі № 712/9288/17.

Слід зазначити, що 03.06.2019 р. Київською митницею ДФС винесено рішення про визначення коду товару, згідно якого товар підпадає під код УКТЗЕД . За результатами перевірки митної декларації та інших документів інспектором Київської митниці ДФС винесено рішення про відмову у митному оформленні (випуску) товарі за поданою позивачем декларацією та роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів - подати нову МД на підставі прийнято рішення.

04.06.2019 р. позивачем подано МД № UA 125270/2019/863627 з кодом товару 0, в якій вказано митний збір у розмірі 5 %, який в подальшому було сплачено до державного бюджету в повному обсязі.

Таким чином, факт невідповідності заявленого позивачем в декларації коду товару УКТЗЕД, визначеному в подальшому митницею, сам по собі не може бути доказом того, що дії позивача були направлені на умисне ухилення від сплати податків та зборів.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що позивачем допущено протиправну недбалість, оскільки в поданих ним документах до митного оформлення було зазначено неправдиві відомості з метою заниження розміру митних платежів на суму 250 069,79 грн.

Окрім того, колегія суддів зауважує, що в діях позивача відсутні наслідки у вигляді спричинення шкоди державному бюджету.

Отже, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що відповідачами не доведено наявності протиправної мети в діях позивача, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, а постанова у справі про порушення митних правил від 11 липня 2019 року № 0269/12500/19, винесена Київською митницею ДФС відносно ОСОБА_1 за ст. 485 МК України та постанова Державної фіскальної служби України від 20 серпня 2019 року відносно ОСОБА_1 за ст. 485 Митного кодексу України підлягають скасуванню з огляду на їх протиправність, а провадження у справі про порушення митних правил № 0269/12500/19 відносно ОСОБА_1 за ст. 485 МК України підлягає закриттю.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вирішила, згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 244, 250, 286, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної митної служби України залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Л.О. Костюк

М.І. Кобаль