Справа № 120/1688/20-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2020-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/1688/20-а

Головуючий у 1-й інстанції: Поліщук І.М.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

02 липня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О.

за участю:

секретаря судового засідання: Стаднік Л. В.,

представника відповідача: Летути І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 травня 2020 року (прийняте у м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Староміського відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), Староміського відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання бездіяльності протиправною,

В С Т А Н О В И В :
позивач 08.08.2019 звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача у неналежному вжитті заходів до виконання рішення суду невинесенні вимоги державного виконавця із встановленням строку боржнику, в день відкриття ВП № 61306233;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача у порушенні строку надання відповіді на скаргу від 20.02.2020.

- стягнути з Держави Україна моральну шкоду в розмірі сто тисяч гривень.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 04.05.2020 позовну заяву залишено без розгляду в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача у неналежному вжитті заходів до виконання рішення суду - невинесенні вимоги державного виконавця із встановленням строку боржнику в день відкриття виконавчого провадження ВП №61306233.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04.05.2020 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04.05.2020 та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що правовідносини, що склались між позивачем та відповідачем щодо ненадання відповіді на його скаргу виникли саме у межах виконавчого провадження, а тому мають регулюватися законодавством про виконавче провадження.

Крім того, судом першої інстанції не враховано постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2020 у справі № 120/1028/20, що має преюдеційне значення для даної справи.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, що позивачем не надано належних доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування, а саме: доказів що відповідь на скаргу від 20.02.2020 (лист від 16.03.2020 № 14765/17.25/25) позивач отримав саме 13.04.2020, а не в будь-який інший день. Натомість факт направлення простою поштовою кореспонденцією відповіді на скаргу від 20.02.2020 (лист від 16.03.2020 № 14765/17.25/25) саме 16.03.2020 підтверджується копією списку № 130 згрупованих простих поштових відправлень від 16.03.2020.

01.01.2020 через систему "Електроний суд" позивачем подано додаткові пояснення у справі стосовно поважності неприбуття в судове засідання, оскільки він знаходиться на амбулаторному лікуванні з 11.06.2020 по 01.07.2020, на підтвердження чого долучено відповідну довідку. Просив суд ухвалити рішення про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти апеляційної скарги позивача та просив її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвала Вінницького окружного адміністративного суду від 04.05.2020 якою залишено без розгляду в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача у неналежному вжитті заходів до виконання рішення суду - невинесенні вимоги державного виконавця із встановленням строку боржнику в день відкриття виконавчого провадження ВП №61306233 сторонами не оскаржується, а тому апеляційний суд не надає оцінку законності і обґрунтованості зазначеної ухвали.

Позивачем оскаржується рішення суду першої інстанції від 04.05.2020 щодо відмови в задоволені позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача у порушенні строку надання відповіді на скаргу від 20.02.2020 та стягнення в Держави Україна моральної шкоди в розмірі сто тисяч гривень. Отже, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції лише в цій частині позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати, а позовні вимоги задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 26.12.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в особі командира ОСОБА_2 стосовно неналежного розгляду скарги ОСОБА_1 від 30.10.2019. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України в особі командира ОСОБА_2 повторно розглянути подану ОСОБА_1 скаргу від 30.10.2019 із забезпеченням прав, передбачених статтею 18 Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР "Про звернення громадян", з правом бути запрошеним та присутнім при розгляді скарги, та надати обґрунтовану відповідь, шляхом направлення її на електронну поштову адресу.

Вказане рішення набрало законної сили 28.01.2020.

Вінницьким окружним адміністративним судом 29.01.2020 видано виконавчий лист № 120/3822/19-а про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в особі командира ОСОБА_2 повторно розглянути подану ОСОБА_1 скаргу від 30.10.2019 із забезпеченням прав, передбачених статтею 18 Закону України "Про звернення громадян", з правом бути запрошеним та присутнім при розгляді скарги, та надати обґрунтовану відповідь, шляхом направлення її на електронну поштову адресу.

Постановою державного виконавця Староміського відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 18.02.2020 відкрито виконавче провадження №61306233 на підставі виконавчого листа № 120/3822/19-а від 29.01.2010.

20.02.2020 до Староміського відділу ДВС у м. Вінниці на електронну поштову скриньку з електронної поштової адреси ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшла скарга ОСОБА_1 , в якій зазначено, що у постанові про відкриття виконавчого провадження від 18.02.2020 державним виконавцем не вказано про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів, що є порушенням ч. 6 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження". Просив притягнути ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності. Крім того просив повідомити його про дату і час розгляду його скарги та відповідь продублювати в тому числі на електронну пошту.

Листом №11765/17-25/25 від 24.02.2020 ОСОБА_1 запрошено прийняти участь у розгляді скарги від 20.02.2020.

У приміщенні Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), що знаходиться за адресою: вуз. Соборна, 15А, м. Вінниця (5 поверх, кабінет № 501) 28.02.2020 вказана скарга була розглянута на оперативній нараді у присутності ОСОБА_1 , за участі начальника Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Васінкіної О.В. та за участю заступника начальника Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Летути І.О.

Під час розгляду скарги позивача встановлено, що притягнути державного виконавця ОСОБА_3 до відповідальності не можливо, оскільки згідно наказу Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмільницький) № 471/04 від 19.02.2020 остання звільнена з займаної посади 20.02.2020.

Староміський відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) листом від 16.03.2020 № 14765/17.25/25 повідомив ОСОБА_1 про результат розгляду його скарги від 20.02.2020.

Як зазначає позивач, відповідний лист отриманий ним 13.04.2020.

Разом із тим, на думку позивача, розгляд його скарги від 20.02.2020 був проведений із порушенням строків, встановлених для проведення перевірки законності виконавчого провадження

Позивач, вважаючи вказане протиправною бездіяльністю відповідача, звернувся до суду з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що посилання позивача на положення п. 6 Розділу XII Інструкції №512/5 є необґрунтованими, оскільки у скарзі позивач не просив здійснити перевірку законності виконавчого провадження, а лише просив здійснити розгляд питання про притягнення державного виконавця до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, положеннями ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" визначено строки, протягом яких особа може звернутись зі скаргою на рішення, дії чи/або бездіяльність державного виконавця, однак, не передбачає строків, протягом яких такі скарги мають бути розглянуті.

Стосовно позовної вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 100000 грн., суд першої інстанції зазначив, що дана вимога є похідною, а оскільки суд не вбачає протиправної бездіяльності відповідача, то і підстави для стягнення моральної шкоди відсутні.

Апеляційний суд частково не погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Порядок та умови виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII), що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу вимог п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких зокрема виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 13 Закону № 1404-VIII).

Згідно ч. ч. 1 та 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

При цьому, п. 1 ч. 3 ст.18 Закону № 1404-VII передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч. 4 ст. 18 Закону № 1404-VII).

Відповідно ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За приписами ч. 6 ст. 26 Закону № 1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Статтею 74 Закону № 1404-VIII визначено порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби:

1. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом;

2. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом;

3. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

4. Скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити: 1) найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; 2) повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; 3) реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); 4) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; 5) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

5. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Разом з тим, Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція №512/5), визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню.

Так, розділом 12 Інструкції 512/5 визначено порядок проведення перевірок законності виконавчого провадження.

Перевірити законність виконавчого провадження мають право:

директор Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділі примусового виконання рішень в районі міста Києва управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві, відділах примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень, відділах державної виконавчої служби;

начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі;

начальник управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень в районі міста Києва цього управління;

начальник відділу примусового виконання рішень в районі міста Києва управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі;

начальник управління забезпечення примусового виконання рішень - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень цього управління та відділах державної виконавчої служби, що йому підпорядковані;

начальник відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі;

начальник відділу державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі.

Згідно абз 2-3 п. 2 розділу 12 Інструкції 512/5 посадові особи, зазначені в абзацах третьому, п`ятому, сьомому та восьмому, пункту 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження також за скаргою стягувача та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника), а посадові особи, зазначені в абзацах другому, четвертому та шостому пункту 1 цього розділу, - за скаргою на дії та бездіяльність начальника органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Доручення керівника вищого органу державної виконавчої служби про проведення перевірки законності виконавчого провадження надається в письмовій формі.

Відповідно до п. 6 розділу 12 Інструкції 512/5 перевірка законності виконавчого провадження має бути проведена протягом десяти робочих днів, а зведеного виконавчого провадження - протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня надходження витребуваного виконавчого провадження.

За приписами п. 7 розділу 12 Інструкції 512/5 про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова, у якій зазначаються:

підстави перевірки виконавчого провадження;

строки проведення перевірки;

у мотивувальній частині - номер виконавчого провадження, реквізити виконавчого документа, дата відкриття виконавчого провадження, державний виконавець, який здійснює (здійснював) виконання, коротко зміст проведених виконавчих дій та їх відповідність вимогам чинного законодавства з посиланням на відповідну норму Закону;

у резолютивній частині - висновок з урахуванням вимог законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, у разі оскарження дій (бездіяльності) начальника органу державної виконавчої служби - щодо його дій, визначаються особа, яку зобов`язано вжити заходів щодо усунення порушень законодавства (у разі їх виявлення), особа, на яку покладено здійснення контролю за виконанням цієї постанови;

строк виконання постанови;

коло осіб, яким надсилаються копії постанови;

інша необхідна інформація.

Якщо посадовою особою, зазначеною в абзацах третьому, п`ятому та шостому пункту 1 цього розділу, прийнято рішення про скасування постанови або іншого процесуального документа (або їх частини), винесених у виконавчому провадженні в резолютивній частині постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження, зазначається постанова або документ, який скасовується (частина, яка скасовується).

У разі якщо під час перевірки виконавчого провадження виявлено порушення вимог Закону, посадова особа, зазначена в абзацах другому та четвертому пункту 1 цього розділу, в резолютивній частині постанови доручає начальнику органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, провести дії, передбачені абзацами другим і третім частини третьої статті 74 Закону.

Разом з тим, п. 8-9 розділу 12 Інструкції 512/5 передбачено, що після закінчення перевірки законності виконавчого провадження оригінал виконавчого провадження не пізніше трьох робочих днів з моменту закінчення перевірки повертається до органу державної виконавчої служби, у провадженні якого воно перебуває (перебувало).

Посадова особа органу державної виконавчої служби, яка здійснювала перевірку виконавчого провадження і виявила порушення вимог законодавства, зобов`язана забезпечити безпосередній контроль за цим виконавчим провадженням до повного усунення виявлених порушень.

Так, відповідно до матеріалів адміністративної справи, постановою державного виконавця Староміського відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 18.02.2020 відкрито виконавче провадження № 61306233 на підставі виконавчого листа № 120/3822/19-а від 29.01.2010 виданого Вінницьким окружним адміністративним судом.

Водночас в порушення вимог ч.6 ст. 26 Закону № 1404-VIII державним виконавцем Пальчак О.О. в постанові про відкриття виконавчого провадження не вказано про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

У зв`язку із допущенням державним виконавцем зазначеного порушення, позивачем подано скаргу на дії державного виконавця. При цьому скарга позивача подана в порядку визначеному ст. 74 Закону№ 1404-VIII, та відповідає вимогам, які визначені у частині 4 цієї статті.

Однак, як встановлено зі змісту відповіді начальника Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 16.03.2020 вона надана в порядку, визначеному Законом України "Про звернення громадян".

Разом з тим, постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2020 у справі № 120/1028/20-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Держави Україна через Староміський відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), визнано протиправною бездіяльність Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), яка полягає у ненаданні відповіді позивачу на скаргу від 20.02.2020, та зобов`язано Староміський відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) надати відповідь на скаргу позивача від 20.02.2020.

Ухвалою Верховного Суду від 27.05.2020 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2020.

Також ухвалою Верховного Суду від 17.06.2020 касаційну скаргу Староміського відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2020 повернуто скаржнику.

Таким чином, рішенням Сьомого апеляційного адміністративного суду, яке набрало законної сили, встановлено порушення відповідачем прав позивача при розгляді скарги від 20.02.2020.

Крім того, як зазначалось вище відповідно абз 2-3 п. 2 розділу 12 Інструкції 512/5 посадові особи, зазначені в абзацах третьому, п`ятому, сьомому та восьмому, пункту 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження також за скаргою стягувача та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника), а посадові особи, зазначені в абзацах другому, четвертому та шостому пункту 1 цього розділу, - за скаргою на дії та бездіяльність начальника органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно п. 6 розділу 12 Інструкції 512/5 перевірка законності виконавчого провадження має бути проведена протягом десяти робочих днів, а зведеного виконавчого провадження - протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня надходження витребуваного виконавчого провадження.

Однак, як вбачається з матеріалів справи розгляд поданої позивачем скарги від 20.02.2020 не був проведений у встановлений законом строк. Так, відповідачем надано відповідь листом за вих. номером № 14765/17.25/25 від 16.03.2020 та надіслано його за адресою АДРЕСА_1 простим листом без рекомендованого повідомлення.

Відповідно до інформації з офіційного сайту "Укрпошта" та "Нормативних строків пересилання поштових відправлень (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку), що належать до універсальних послуг поштового зв`язку" строк пересилання простої письмової кореспонденції (поштові картки, листи, бандеролі, секограми) у межах міста становить Д+2.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідачем було порушено п. 7 розділу 12 Інструкції 512/5, за приписами якого про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова, оскільки відповідної постанови відповідачем не винесено.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що у діях відповідача наявні ознаки протиправної бездіяльності яка виразилась у порушенні строку надання відповіді на скаргу позивача, а тому вимога позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача у порушенні строку надання відповіді на скаргу від 20.02.2020 підлягає задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про стягнення на користь позивача моральної шкоди в розмірі 100 000 грн., колегія суддів зазначає таке.

Згідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснив, що моральною шкодою є втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, Верховний Суд України у вищевказаній постанові Пленуму зазначає, що в позовній заяві про відшкодування моральної шкоди повинні бути зазначені обставини того, у чому полягає моральна шкода, якими діями, рішеннями вона завдана та якими доказами вона підтверджена. Факт заподіяння шкоди доводить позивач.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Окрім цього, загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49).

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу ст. 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається спричинення позивачу такими діями відповідача а ні факту моральної шкоди, а ні причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та спричиненням моральної шкоди, оскільки суду не надано жодних доказів завдання позивачам фізичного болю, душевних страждань або приниження репутації фізичної особи (виписки з історії хвороби, дані медичного обстеження, докази втрати репутації тощо).

Аналогічна правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №363/3520/16-а, від 21.02.2020 у справі №628/3028/16-а та від 15.04.2020 у справі №815/63/18.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовної вимоги про стягнення на користь позивача моральної шкоди.

Відтак, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови про часткове задоволення позову.

У силу п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 травня 2020 року скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), яка полягає у порушенні строку надання відповіді ОСОБА_1 на скаргу від 20 лютого 2020 року.

В задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди з Держави Україна в розмірі сто тисяч гривень - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 02 липня 2020 року.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.