Справа № 640/5878/19
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2020 року м. Київ № 640/5878/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Головного управління Державної фіскальної служби в м. Києві
доДочірнього підприємства «Край Проперті»
простягнення податкового боргу
представники сторін: позивача - Соловей А.В. ,

відповідача - Завірюха М.І. ,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної фіскальної служби в м. Києві (далі - позивач або ГУ ДФС у м. Києві) подало на розгляд Окружному адміністративному суду міста Києва позов до Дочірнього підприємства «Край Проперті» (далі - відповідач або ДП «Край Проперті»), в якому позивач просить суд стягнути з рахунків платника податків ДП «Край Проперті» у банках, які його обслуговують, податковий борг з податку на додану вартість в сумі 4 377 491,66 грн., з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 456 894,17 грн. та з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у сумі 796 894,17 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.04.2019 (суддя Пащенко К.С.) відкрито провадження у даній справі, призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

11.06.2019 від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій він просить суд стягнути з рахунків платника податків ДП «Край Проперті» у банках, які його обслуговують, податковий борг з податку на додану вартість в сумі 4 377 491,66 грн., з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 456 387,96 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.06.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 09.07.2019.

09.07.2019 судове засідання відкладено на 24.07.2019.

15.07.2019 від відповідача надійшли клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку та про витребування доказів у справі.

24.07.2019 у судовому засіданні в задоволенні зазначених клопотань відповідача відмовлено та, враховуючи клопотання представників сторін, суд ухвалив перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтування позову ГУ ДФС у м. Києві, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, зазначає, що за відповідачем обліковується податковий борг: 1) зі сплати податку на додану вартість у загальній сумі 4 377 491,66 грн., який виник у зв`язку з несплатою відповідачем податкових зобов`язань, самостійно визначених ним у податковій декларації з ПДВ за квітень 2018 року, та зобов`язань, нарахованих йому в податкових повідомленнях-рішеннях від 23.10.2015 № 670/26552209 та від 26.09.2018 № , і пені за несвоєчасну сплату відповідних зобов`язань з ПДВ; 2) зі сплати податку на прибуток приватних підприємств у загальній сумі 456 387,96 грн., який виник у зв`язку з несплатою відповідачем податкових зобов`язань, нарахованих йому в податковому повідомленні-рішенні від 23.10.2015 № 669/26552209, та пені за несвоєчасну сплату відповідних зобов`язань з вказаного податку.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти заявлених податковим органом позовних вимог, не погоджується з визначеним позивачем розміром податкових зобов`язань та, зокрема, стверджує, що вказані позивачем суми як ПДВ, так і податку на прибуток ДП «Край Проперті» не декларувало та не узгоджувало.

Крім того, у своєму відзиві відповідач стверджує, що підприємство сплатило зобов`язання з ПДВ за квітень 2018 року на суму 929 896,00 грн. (платіжне доручення від 17.05.2018 № 700), що його зобов`язання з ПДВ за податковими повідомленнями-рішеннями, від 23.10.2015 № 670/26552209 та від 26.09.2018 № сумарно становлять 3 230 049,00 грн.; з податку на прибуток за податковим повідомленням-рішенням від 23.10.2015 № 669/26552209 - 247 500,00 грн., а не 4 377 491,66 грн. (з ПДВ) та 456 894,17 грн. (з податку на прибуток), як на тому наполягає позивач.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Дочірнє підприємство «Край Проперті» () зареєстровано як юридична особа, станом на час звернення позивача до суду з цим позовом та на теперішній час перебуває на обліку в ГУ ДФС у м. Києві та є платником, зокрема податку на додану вартість (далі - ПДВ) та податку на прибуток підприємств.

Щодо податкових зобов`язань ДП «Край Проперті» з ПДВ.

23.10.2015 ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві було прийнято податкове повідомлення-рішення № 670/26552209, яким позивачу визначено податкове зобов`язання зі сплати ПДВ у загальному розмірі 3 229 999,00 грн., з яких 2 153 333,00 грн. - за основним платежем та 1 076 666,00 грн. - за штрафними санкціями.

Рішенням Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 826/24810/15 зазначене податкове повідомлення-рішення визнано правомірним.

У податковій декларації з ПДВ від 16.05.2018 № за квітень 2018 року ДП «Край Проперті» було самостійно задекларовано податкові зобов`язання з ПДВ, які сплачені частково, сума недоплати становить 2840,32 грн.

11.06.2018 позивачем було складено та направлено ДП «Край Проперті» відповідну податкову вимогу № 116501-17, яку підприємством отримано 26.07.2018.

08.10.2018 ГУ ДФС у м. Києві позивачу нараховано штрафні санкції у розмірі 33,33 грн. та 16,67 грн. за податковим повідомленням-рішенням від 26.09.2018 № .

04.12.2018 позивачу нараховано пеню в розмірі 0,88 грн. за невиконання податкового повідомлення-рішення від 23.10.2015 № 670/26552209.

29.12.2018 позивачу нараховано зобов`язання в розмірі 220000,00 грн., 1869795,00 грн, 7025,00 грн. та 56513,00 грн., штрафні санкції на суму 1 076 667,00 грн. та пеню 1144600,46 грн. за податковим повідомленням-рішенням від 23.10.2015 № 670/26552209.

Щодо податкових зобов`язань ДП «Край Проперті» з податку на прибуток підприємств.

23.10.2015 ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві було прийнято податкове повідомлення-рішення № 669/26552209, яким відповідачу визначено податкові зобов`язання в загальному розмірі 247500,00 грн., з яких 198000,00 грн. - за основним зобов`язанням та 49500,00 грн. - за штрафними санкціями.

Рішенням Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 826/24810/15 зазначене податкове повідомлення-рішення визнано правомірним.

29.12.2018 позивачу нараховано зобов`язання в розмірі 194702,48 грн. за основним платежем за податковим повідомленням-рішенням № 669/26552209 та пеню в сумі 261685,48 грн.

У зв`язку з тим, що відповідач не сплатив наявний в нього податковий борг з ПДВ, який в загальному розмірі складає у розмірі 4 377 491,66 грн., та борг з податку на прибуток в загальному розмірі 456 387,96 грн., позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд наголошує на такому.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 67 Конституції України регламентовано, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно з п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктами 14.1.39, 14.1.157, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податкове повідомлення-рішення - це письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

У п. 57.3 ст. 57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у п.п. 54.3.1-54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10-ти календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10-ти календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно з п. 58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Підпунктом 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Згідно з пунктами 59.1, 59.5 статті 59 ПК України, у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Порядок реалізації права органу державної податкової служби на звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу визначено статтею 95 ПК України.

Так, відповідно до пунктів 95.1, 95.2, 95.3, 95.4 статті 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Отже, законодавством регламентовано обов`язок платників податків сплачувати своєчасно та в повному обсязі податкові зобов`язання та повноваження контролюючих податкових органів вживати відповідні заходи реагування для забезпечення повноти виконання платниками угоджених податкових зобов`язань, зокрема шляхом стягнення податкового боргу в судовому порядку.

Разом з тим, законодавством визначено пріоритет погашення податкового боргу за рахунок коштів платника податків.

Перевіряючи доводи сторін та аналізуючи зібрані у справі докази, суд звертає увагу на те, що за відповідачем обліковується заборгованість:

1) зі сплати ПДВ в загальному розмірі 4 377 491,66 грн., яка виникла у зв`язку з невиконанням ним податкових зобов`язань, визначених у податкових повідомленнях-рішеннях від 23.10.2015 № 670/26552209 та від 26.09.2018 № , неповною сплатою зобов`язань, самостійно визначених у податковій декларації за квітень 2018 року, і відповідної пені та набули статусу узгоджених;

2) зі сплати податку на прибуток підприємств у загальному розмірі 456 387,96 грн., яка виникла у зв`язку з невиконанням ним податкових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні від 23.10.2015 № 669/26552209, і відповідної пені та набули статусу узгоджених.

При цьому, суд звертає увагу на те, що вказані податкові повідомлення-рішення оскаржувалися позивачем у судовому порядку, але рішенням суду, яке набрало законної сили, у справі № 826/24810/15 визнані правомірними.

Доводи відповідача про те, що вказані позивачем суми як ПДВ, так і податку на прибуток ДП «Край Проперті» не декларувало та не узгоджувало, спростовуються матеріалами даної справи.

З приводу тверджень відповідача про те, що ним було сплачено зобов`язання з ПДВ за квітень 2018 року на суму 929 896,00 грн. (платіжне доручення від 17.05.2018 № 700), суд зазначає, що при сплаті податкових зобов`язань з ПДВ за вказаний період відповідачем було недоплачено 2840,32 грн., які враховано позивачем при визначенні його податкового боргу.

Доводи відповідача про те, що його зобов`язання з ПДВ за податковими повідомленнями-рішеннями від 23.10.2015 № 670/26552209 та від 26.09.2018 № сумарно становлять 3 230 049,00 грн., а з податку на прибуток за податковим повідомленням-рішенням від 23.10.2015 № 669/26552209 - 247 500,00 грн., а не 4 377 491,66 грн. (з ПДВ) та 456 894,17 грн. (з податку на прибуток), як на тому наполягає позивач, суд вважає необґрунтованими, оскільки, як вбачається з встановлених вище обставин цієї справи заявлені ГУ ДФС у м. Києві до стягнення з відповідача боргові зобов`язання складаються не тільки з нарахувань за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, а також з інших сум, зокрема пені, що в сукупності становлять розмір податкового боргу, на якому наполягає податковий орган.

При цьому, щодо податкової заборгованості відповідача контролюючим податковим органом складено податкову вимогу від 11.06.2018 № 116501-17, в якій визначено суму наявного у нього податкового боргу станом на дату складання цієї вимоги.

У наступному, після винесення зазначеної податкової вимоги до звернення позивача до суду з цим позовом 04.04.2019, сума податкового боргу, вказана у вимозі збільшилася і заявлена ГУ ДФС у м. Києві, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, до стягнення з відповідача в розмірі його поточної заборгованості, що крім іншого підтверджується відомостями його інтегрованої картки платника податків.

Водночас, у контексті дослідження виниклих між сторонами правовідносин в цій справі, суд зазначає, що згідно з приписами статті 59 ПК України, збільшення суми податкового боргу після складання податкової вимоги не потребує винесення нової вимоги.

Отже, позивачем дотримано процедуру стягнення податкового боргу, визначену вищенаведеними нормами ПК України, зокрема статтею 95, доведено перед судом наявність у відповідача відповідного податкового боргу, а заявлені позовні вимоги про стягнення вказаного боргу за рахунок грошових коштів на банківських рахунках платника податків відповідають приписам чинного законодавства.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, позивачем, як суб`єктом владних повноважень, дотримано принцип офіційності в адміністративному судочинстві та доведено перед судом ті обставини, на які він посилається. Натомість відповідачем, як суб`єктом господарювання, згідно з принципом змагальності, не спростовано доводи суб`єкта владних повноважень, проти яких він заперечує.

Аналогічний зміст правового регулювання відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постановах від 25.06.2018 у справі № 808/5439/13-а та від 13.11.2018 у справі №805/528/17-а.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу позивача у справі, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, зокрема, у постанові від 28.08.2018 (справа № 802/2236/17-а).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність достатніх та необхідних правових підстав для стягнення з відповідача податкової заборгованості з податку на додану вартість у загальній сумі 4 377 491,66 грн. та з податку на прибуток приватних підприємств у загальній сумі 456 387,96 грн. за рахунок коштів платника податків на рахунках у банках, які його обслуговують.

Отже, позовні вимоги ГУ ДФС у м. Києві підлягають задоволенню повністю.

Згідно з частиною другою статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки у цій справі не залучалися свідки та не проводилися експертизи, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 72-77, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Головного управління Державної фіскальної служби в м. Києві - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Край Проперті» (адреса: 01010, м. Київ, вул. Івана Мазепи, буд. 10, ідентифікаційний код 24365189) заборгованість зі сплати податку на додану вартість у загальній сумі 4 377 491,66 (чотири мільйони триста сімдесят сім тисяч чотириста дев`яносто одна гривня та шістдесят шість копійок) грн. та з податку на прибуток приватних підприємств у загальній сумі 456 387,96 (чотириста п`ятдесят шість тисяч триста вісімдесят сім гривень 96 копійок) грн. за рахунок коштів платника податків на рахунках у банках, які його обслуговують.

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до пп. 15.5 п. 1 Розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя К.С. Пащенко