Справа № 520/6505/2020
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2020-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 р. № 520/6505/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов.) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення № 3 від 27.03.2020 року Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугою років та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 20.03.2020 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії позивачу), виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати згідно довідки прокуратури Харківської області №18-226 від 16.03.2020 року, без обмеження її граничного розміру, з урахуванням раніше проведених виплат.

2. Стягнути з відповідача Головного управління Пенсійного фонду України Харківської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 840 грн.80 коп.

3. Відповідно до ст.382 КАС України встановити судовий контроль за виконанням рішення суду та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати в установлений судом термін, з моменту набрання рішенням законної сили, звіт про виконання рішення суду.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що оскаржуване рішення № 3 від 27.03.2020 року Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугою років є протиправним та таким, що порушує права позивача на пенсійне забезпечення, а отже підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 26.05.2020 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана на електронну адресу відповідача, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно ч. 4 ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Від відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, відзив на адміністративний позов не надходив, отже, своїм правом на подання відзиву по адміністративній справі відповідач не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 28 червня 1979 року по 01 жовтня 2001 року працював в органах прокуратури Харківської області та був звільнений за вислугою років в зв`язку з виходом на пенсію за посадою прокурора відділу прокуратури Харківської області.

На даний час позивач є пенсіонером органів прокуратури України.

01.10.2001 року позивачу - ОСОБА_1 , була призначена пенсія за вислугою років згідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції від 12 липня 2001 року ( № 2663-111), в розмірі 90% від заробітної плати посади прокурора відділу відповідно довідки прокуратури Харківської області.

20.03.2020 року позивач звернувся до Валківського відділу з питань перерахунків пенсії №3 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про перерахунок пенсії за вислугою років у відповідності до постанови Кабінету міністрів України від 30.08.2017р №657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», якою були збільшені посадові оклади працівників прокуратури та деякі інші доплати, а також на підставі рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(П)/2019, долучивши до заяви оригінал довідки про заробітну плату від 16.03.2020 року видану Прокуратурою Харківської області №18-226.

Рішенням № 3 від 27.03.2020 року відділу з питань перерахунків пенсій №3 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки положення ч. 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратури" від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ, які визначали умови та порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури у зв`язку з підвищенням заробітної плати, з дня набрання чинності Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII втратили чинність.

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Відповідно до ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ у редакції, що діяла до 01.01.2015 року, працівникам прокуратури пенсії перераховувались у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 № 76-VІІІ внесені зміни до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ, зокрема ч. 18 викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

15.07.2015 р. набув чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VІІ. Відповідно до Розділу XII Прикінцевих положень Закону України "Про прокуратуру" №1697-VІІ положення Закону України "Про прокуратуру" №1789- XII (крім окремих статей) визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності Законом України "Про прокуратуру" №1697-VІІ.

Таким чином, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії від 20.03.2020 року ч. 13 та ч. 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ, які регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.

Також суд зазначає, що згідно рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 працівникам прокуратури згідно ЗУ «Про прокуратуру» перерахунок пенсії проводиться у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов так складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більше як за 12 місяців. Також пенсія працюючим пенсіонерам перераховується у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєння почесного звання або наукового ступеня та збільшення розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому ч. ч. 2, З, 4 ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру», при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.

Постановою КМУ «Про умови оплати праці прокурорів» від 11.12.2019 № 1155 затверджено схеми посадових окладів прокурорів офісу Генерального прокурора, обласних, окружних прокурорів та прирівняних до них прокуратур.

При цьому п. 7 постанови КМУ «Про умови оплати праці прокурорів» від 11.12.2019 № 1155 встановлено, що зміна розмірів посадових окладів для працівників прокуратури, передбачених цією постановою, не є підставою для перерахунку пенсій, що призначені згідно із ЗУ "Пpo прокуратуру».

Крім цього суд зазначає, що з 01 грудня 2015 року - початку застосування постанови № 1013 та у зв`язку з набранням у подальшому чинності Законом № 1697-VII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов`язані із пенсійним забезпеченням працівників прокуратури, пенсії, призначені за статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, не підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

Зазначена позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду викладеними в постановах від 20 лютого 2018 року справа № 711/6019/16-а, від 02 березня 2018 року справа № 264/1617/17, № 761/21804/17.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини вже неодноразово зазначив, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому (зокрема, у рішеннях у справах "Аррас та інші проти Італії", "Сухобоков проти Росії").

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні за заявою ОСОБА_2 проти України № 43331/12 від 03.06.2014 року людини підтвердив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Таким чином суд зазначає, що посилання позивача на ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ, як на підставу обґрунтування своїх позовних вимог з огляду на вищевикладене є безпідставним.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов.) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.