Справа № 1.380.2019.003970
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.003970 пров. № А/857/3749/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Гудима Л.Я., Ільчишин Н.В.

за участі секретаря судового засідання: Марцинковської О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ,

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року (суддя Сакалош В.М., час ухвалення 11:11 год., місце ухвалення м.Львів, дата складання повного тексту 27.12.2019 року),

в адміністративній справі №1.380.2019.003970 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області,

про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

У серпні 2019 року позивач ФОП ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Головного управління ДФС у Львівській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.05.2019р. № про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 176439,05 грн..

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 29.10.2019 року замінено відповідача ГУ ДФС у Львівській області правонаступником ГУ ДПС у Львівській області.

Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на адміністративний позов, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення рішення відмовлено повністю.

З цим рішенням суду першої інстанції від 26.12.2019 року не погодився позивач ФОП ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що суд першої інстанції застосував норми Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затв. пост. Правління НБ України від 15.12.2004р. №637, яке втратило чинність з 05.01.2018р. на підставі постанови Правління НБ України від 29.12.2017р. №148. Згідно з пунктом 11 розділу 11 Положення, в редакції постанови Правління НБ України від 24.05.2018р. №54, з 1 червня 2018 року (дата набрання чинності Постановою від 24.05.2018р. №54) формування, друкування і підклеювання фіскальних звітних чеків до відповідних сторінок КОРО є належним способом оприбуткування готівки в касах фізичних осіб-підприємців, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО та/або КОРО без ведення касової книги. Постановою Правління НБ України від 12.02.2019р. №37 пункт 11 розділу II Положення було викладено у новій редакції, згідно з якою оприбуткуванням готівки в касах суб`єктів господарювання, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням КОРО без застосування РРО, є занесення даних розрахункових квитанцій до КОРО, а оприбуткування та облік фізичними особами-підприємцями отриманих доходів здійснюється в книгах обліку доходів і витрат (або книгах обліку доходів) у порядку, визначеному Податковим кодексом України. Постанова Правління НБ України від 12.02.2019р. №37 набрала чинності 15 лютого 2019 року. Таким чином, на думку апелянта, висновки акта перевірки про порушення позивачем п.11 розд.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 29.12.2017р. №148 (із змінами та доповненнями), є безпідставними і такими, що прямо суперечать нормам чинного законодавства. Тому спірне податкове-повідомлення-рішення № від 24.05.2019р., яке прийняте на підставі Акта перевірки є таким, що підлягає скасуванню. Також звертає увагу апелянт на порушення контролюючим органом абз.6 п.58.1 ст.58 ПК України, а саме до спірного податкового повідомлення-рішення не було додано розрахунку штрафних фінансових санкцій.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 26.12.2019р. повністю і ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог, а також стягнути з ГУ ДПС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ФОП ОСОБА_1 2646,60 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідач подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду від 26.12.2019 року залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи та їх представників, які з`явились в засідання суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити, з урахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Головним управлінням ДФС у Львівській області 01.04.2019 року проведено перевірку господарської одиниці магазину, що розташований за адресою м. Яворів, вул. Львівська,42, суб`єкта господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , щодо дотримання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів та ліцензій. За результатами проведеної перевірки складено Акт (довідку) №696/13/33/РРО/ від 01.04.2019р. (а.с. 9-10).

У висновках вказаного Акту перевірки зазначено, що під час перевірки встановлено порушення п.11 розд.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затв. постановою Правління НБУ від 29.12.2017р. №148 (із змін. і доповн.), а саме, не оприбуткування готівки в сумі 35287,81 грн. шляхом занесення інформації згідно з фіскальними звітними чеками про суму розрахунків до книги обліку розрахункових операцій №р/1 за період з 06.11.2018 року по 31.03.2019 року включно.

У зв`язку з відмовою ОСОБА_2 продавця ФОП ОСОБА_1 надати будь-які пояснення щодо фактів викладених в матеріалах перевірки, Головним управлінням ДФС у Львівській області було складено Акт про відмову від підпису №287/14-07/ від 01.04.2019 р. (а.с. 11).

На підставі Акта перевірки №0696/13/33/РРО/ від 01.04.2019р. ГУ ДФС у Львівській області винесено відносно позивача податкове повідомлення-рішення від 24.05.2019р. №, яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки, в розмірі 176439,05 грн., згідно абз.3 ч.1 ст.1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» №436/95 від 15.06.1995р. (із змінами та доповненнями) (а.с.8).

Також встановлено, що за результатами розгляду заяви позивача від 11.06.2019р. про видачу акта перевірки, ГУ ДФС у Львівській області супровідним листом №32703/10/14.07-10 від 02.07.2019р. скерувало позивачу матеріали перевірки (а.с. 12, 13-15).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції у рішенні від 26.12.2019 року сформував висновок про те, що оскільки у період з 06.11.2018р. по 31.03.2019р. позивач не вніс до книги обліку розрахункових операцій записи згідно з фіскальними звітними чеками про суму розрахунків, не здійснив облік зазначених готівкових коштів у книгу обліку розрахункових операцій, тобто ним неоприбуткувана готівка в сумі 35287,81 грн., тому за вчинення даних порушень до позивача правомірно застосовано штрафну санкцію в розмірі 176439,05 грн., визначену у спірному податковому повідомленні-рішенні.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з врахуванням наступного.

З матеріалів справи видно, що підставою для винесення відносно позивача спірного податкового повідомлення-рішення від 24.05.2019 року стали висновки податкового органу про те, що ФОП ОСОБА_1 , порушено п.11 розд.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затв. постановою Правління НБУ від 29.12.2017р. №148 (із змін. і доповн.), а саме, відсутня занесена інформація згідно з фіскальними звітними чеками про суму розрахунків до книги обліку розрахункових операцій №р/1 за період з 06.11.2018р. по 31.03.2019р. включно.

Суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до пункту 18 частини 3 розділу І Положення про ведення касових операцій, затв. постановою Правління НБУ від 29.12.2017 року №148, із змінами внесеними Постановою НБУ №54 від 24.04.2018р. (чинного до 15.02.2019 року, тобто на час охоплений фактичною перевіркою), визначено, що оприбуткування готівки є проведення суб`єктами господарювання обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі/книзі обліку доходів і витрат/книзі обліку доходів/фіскальному звітному чеку/розрахунковій квитанції.

Пунктом 11 розділу II Положення в редакції постанови Правління НБУ від 24.05.2018р. №54 було передбачено, що оприбуткуванням готівки в касах відокремлених підрозділів установ/підприємств, а також у касах фізичних осіб-підприємців, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО та/або КОРО без ведення касової книги, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень на підставі даних розрахункових документів шляхом формування та друку фіскальних звітних чеків і їх підклеювання до відповідних сторінок КОРО/занесення даних розрахункових квитанцій до КОРО.

Суб`єкти господарювання, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО та/або КОРО, використовують КОРО для: 1) підклеювання та зберігання фіскальних звітних чеків на відповідних сторінках КОРО; 2) здійснення операцій із розрахунковими квитанціями в разі виходу з ладу РРО чи відключення електроенергії; 3) обліку ремонтів, робіт з технічного обслуговування, перевірок конструкцій та програмного забезпечення РРО.

Таким чином, з 1 червня 2018 року (дата набрання чинності постановою Правління НБУ від 24.05.2018р. №54) формування, друкування і підклеювання фіскальних звітних чеків до відповідних сторінок КОРО є належним способом оприбуткування готівки в касах фізичних осіб-підприємців, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО та/або КОРО без ведення касової книги.

Однак, вищенаведені норми законодавства суд першої інстанції не врахував та помилково застосував Положення про ведення касових операцій, затв. постановою Правління НБУ від 15.12.2004 року №637, яка не було чинним на час охоплений фактичною перевіркою.

Крім цього, колегія суддів враховує те, що Постановою Правління НБУ від 12.02.2019р. №37 (яка набрала законної сили 15.02.2019 року) пункт 11 розділу II Положення було викладено у новій редакції, згідно з якою оприбуткуванням готівки в касах суб`єктів господарювання, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням КОРО без застосування РРО є занесення даних розрахункових квитанцій до КОРО, а оприбуткування та облік фізичними особами-підприємцями отриманих доходів здійснюється в книгах обліку доходів і витрат (або книгах обліку доходів) у порядку, визначеному Податковим кодексом України.

Отже, з 15.02.2019 року фізичні особи-підприємці, які використовують РРО, не мають обов`язку щоденно вносити до КОРО записи (у разі здійснення розрахункових операцій) про рух готівки та суми розрахунків.

При цьому, колегія суддів зазначає, що із змісту Книги обліку розрахункових операцій №р/1, яка досліджена судом апеляційної інстанції, видно, що у розділі 2 «Облік руху готівки та сум розрахунків» за період з 06.11.2018 року по 31.03.2019 року є наявними записи про щоденні суми розрахунків згідно з фіскальними звітними чеками (а.с. 16-23), а самі фіскальні звітні чеки є підклеєними на відповідних сторінках КОРО у розділі 1 «Фіскальні звітні чеки».

Таким чином, висновки відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, про порушення позивачем п.11 розд. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затв. постановою Правління НБУ від 29.12.2017р. №148 (із змінами та доповненнями), є безпідставними та необгрунтованими.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд апеляційної інстанції погоджується із доводами апелянта про наявність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.05.2019р. №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення законодавства про регулювання обігу готівки в розмірі 176439,05 грн..

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції при винесенні рішення від 26.12.2019 року неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та не дотримано норм матеріального права, і як наслідок сформовано помилковий висновок про відмову у задоволенні позовних вимог.

Тому, згідно приписів статті 317 КАС України, рішення суду першої інстанції слід скасувати і прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

При цьому, відповідно до вимог статей 139, 322 ч.4 КАС України, підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору за подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги, шляхом стягнення таких судових витрат в користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Так, зі змісту позовної заяви видно, що позивач заявив вимогу майнового характеру.

Розмір відповідних судових витрат позивача в суді першої та апеляційної інстанції підтверджується наявними в матеріалах адміністративної справи квитанціями.

Тому, із врахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволено повністю, в користь позивача слід стягнути із відповідача сплачений судовий збір за подання адміністративного позову в сумі 1764,39 грн. та за подання апеляційної скарги в сумі 2646,60 грн..

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Згідно п.6 ч.6 ст.12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року в адміністративній справі №1.380.2019.003970 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення скасувати і прийняти нову постанову.

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС України у Львівській області від 24.05.2019 року № про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафної (фінансової) санкції у сумі 176439,05 грн..

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області () на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) судові витрати у виді судового збору в сумі 1764 (тисяча сімсот шістдесят чотири) грн. 39 коп. сплаченого за подання адміністративного позову та судового збору в сумі 2646 (дві тисячі шістсот сорок шість) грн. 60 коп. сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: Л. Я. Гудим
Н. В. Ільчишин
Повний текст постанови суду складено 03.07.2020 року