Справа № 380/130/20
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/130/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В. розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу № 380.130.20 за
позовом ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2
до Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, представник Зданевич С.О.
про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до 93 (Мостиського) прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, в якому із врахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив:

1. Визнати неправомірним наказ начальника 93 Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 29 листопада 2019 року № 337-ОС про виключення старшого прапорщика ОСОБА_1 зі списку особового складу 93 Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України в зв`язку з нездійсненням повного та належного розрахунку за нормами забезпечення у зв`язку з звільненням з військової служби (виключенням з списків особового складу частини).

2. Скасувати наказ начальника 93 Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 29 листопада 2019 року № 337-ОС про виключення старшого прапорщика ОСОБА_1 зі списку особового складу 93 Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

3. Визнати неправомірним не нарахування та невиплату старшому прапорщику ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2014 р. по 29.11.2019 р. в розмірі 129923,26 грн.

4. Стягнути з 93 Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2014 р. по 29.11.2019 р. в розмірі 129923,26 грн.

5. Зобов`язати 93 Мостиський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України за час вимушеного прогулу по момент звільнення з військової служби (виключення з списків особового складу частини) нарахувати та виплатити старшому прапорщику ОСОБА_1 матеріальне та грошове забезпечення, зарахувати вказаний період до календарної вислуги років.

6. Визнати неправомірним не нарахування та невиплату 93 Мостиським прикордонним загоном Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України старшому прапорщику ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки згідно «Переліку місцевостей з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та переліків військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 702 від 01.08.2012 року за 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 роки за 42 доби невикористаної додаткової відпустки в день звільнення з військової служби(виключення з списків особового складу частини).

7. Зобов`язати 93 Мостиський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити старшому прапорщику ОСОБА_1 грошову компенсацію за не використані дні додаткової відпустки згідно «Переліку місцевостей з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та переліків військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 702 від 01.08.2012 року за 2014, та кожний наступний рік включаючи рік звільнення з військової служби (виключення з списків особового складу частини) з розрахунку 7 діб за кожний відповідний рік.

8. Визнати протиправними дії 93 Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, щодо неврахування строку проходження військової служби в органах податкової міліції в період з 22.06.1995 р. по 23.06. 2003 р. до строку календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні передбаченої статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

9. Зобов`язати 93 Мостиський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України здійснити донарахування та виплату ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 50% місячного грошового забезпечення з урахуванням строку проходження військової служби в органах податкової міліції в період з 22.06.1995 р. по 23.06.2003 р.

10. Визнати протиправними дії 93 Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, щодо неврахування ОСОБА_1 строку проходження служби в органах податкової інспекції з 21.09.2004 року по 12.09.2005 року до строку календарної служби.

11. Зобов`язати 93 Мостиський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України зарахувати строк проходження служби в органах податкової інспекції з 21.09.2004 року по 12.09.2005 року до строку календарної служби.

12. Зобов`язати 93 Мостиський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України здійснити донарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 50% місячного грошового забезпечення з урахуванням строку проходження служби в органах податкової інспекції з 21.09.2004 року по 12.09.2005 року.

13. Визнати протиправним нездійсненням виплати 93 Мостиським прикордонним загоном Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористане речове майно в розмірі 10556 грн. 21 коп. в день звільнення з військової служб исключения з списків особового складу частини).

14. Зобов`язати 93 Мостиський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 з урахуванням індексації грошового забезпечення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини. Виключення зі списків особового складу військовослужбовця, звільненого з військової служби, можливе за умови здачі посади та проведення з ним усіх необхідних розрахунків по грошовому, продовольчому та речовому забезпеченню. При цьому, виключення військовослужбовця зі списків особового складу до проведення усіх необхідних розрахунків дозволяється лише зі згоди такого військовослужбовця.

Заборгованість з грошової компенсації за не отримане речове майно в розмірі 10397 грн.87 коп., ОСОБА_1 була погашена відповідачем лише 27.12.2019 року. Будучи виключеним із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 29.11.2019 року остаточний розрахунок з грошової компенсації за не отримане речове майно проведено лише 27.12.2019 року.

Відповідач безпідставно не врахував строк проходження ОСОБА_1 військової служби в органах податкової міліції в період з 22.06.1995 року по 23.06.2003 року.

Відмова відповідача у зарахуванні строку проходження військової служби в органах податкової міліції з посиланням на підпункт 4.10.4. Інструкції «що військовослужбовцям у разі повторного їх звільнення зі служби одноразова грошова допомога, передбачена підпунктами 4.10.1 і 4.10.2 цієї Інструкції, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання одноразової грошової допомоги, установленої Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є безпідставною.

При звільненні з органів податкової міліції за ст. 64 «З» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу в інші міністерства і відомства (організацїї), грошова допомога (вихідна допомога) ОСОБА_1 не нараховувалась та не виплачувалась. (Лист начальника Городоцької ОДПІ ГУ ДС у Львівській області від 05.05.2018 р.№440/7/13-16-05-00.

Відповідач протиправно не врахував строк проходження служби в органах податкової інспекції позивачем з 21.09.2004 року по 12.09.2005 року до строку календарної вислуги років. При звільненні з військової служби відповідач протиправно не врахував вказаний період, як до строку календарної вислуги років не зазначивши його в наказі про виключення з списків особового складу частини № 337-ОС від 29.11.2019 року.

Відповідач не нарахував та не виплатив грошової компенсації додаткової відпустки. В період з 2014 року по момент звільнення позивач проходив військову службу в органах Держприкордонслужби України на посадах «інспектора прикордонної служби майстер» та «інспектор прикордонної служби I, II категорії» . Виконання обов`язків на яких відповідно до п. 4-1 Додатку № 4 «Переліку місцевостей з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та переліків військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 702 від 01.08.2012 року. Передбачає надання додаткової відпустки строком 7 діб у відповідний рік, а в разі невикористання виплату грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки при звільненні з військової служби.

Відповідач протиправно не здійснив не нарахування та невиплату ОСОБА_1 при звільненні з військової служби грошову компенсацію щорічної додаткової відпустки за 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 роки.

У випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої ст. 8 Закону України від 05 листопада 1996 року № 504/96-ВР «Про відпустки» та п.4 ст.10-1 Закону України № 2011-XII. Відповідачем протиправно не нарахована та невиплачена при звільненні з військової служби (до виключення з списків особового складу частини) ОСОБА_1 компенсація щорічної додаткової відпустки.

Відповідачем не нараховано та не виплачена індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2014 року по момент звільнення з військової служби (виключення з списків особового складу частини) в розмірі 129923 грн. 26 коп. Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», передбачено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України врегульовано Законом України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення».

Індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Відповідачем не включено індексацію грошового забезпечення під час розрахунку грошової допомоги при звільненні. До грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Щодо виплати матеріального та грошового забезпечення за період вимушеного прогулу та зарахування вказаного періоду до календарної вислуги років, позивач зазначає, що у відповідності до пункту 298 та 299 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115/2009, у разі незаконного звільнення військовослужбовця з військової служби поновлення його на попередній або рівній посаді здійснюється за наказом посадової особи, якій надано право звільнення з військової служби відповідної категорії військовослужбовців, або за наказом посадової особи вищого рівня.

У разі незаконного звільнення з військової служби військовослужбовця, який проходив військову службу за контрактом, він підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій ніж попередня, посаді з дня прийняття рішення про поновлення на військовій службі. У разі поновлення військовослужбовця на військовій службі начальник органу Держприкордонслужби, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує в установленому законодавством порядку питання щодо виплати йому грошового забезпечення та видачі матеріального забезпечення за час вимушеного прогулу, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення. Зазначений період зараховується військовослужбовцю до вислуги років (як у календарному, так і пільговому обчисленні) та до строку вислуги у військовому званні.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали суду додаткові докази та пояснення, просили позов задоволити повністю.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, що позовні вимоги ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі, є безпідставними і тому не підлягають задоволенню з наступних причин.

Начальники органів Держприкордонслужби відповідно до наданих їм прав зобов`язані звільнити з військової служби військовослужбовців, які досягли граничного віку перебування на військовій службі, або тих, що не виявили бажання укладати новий контракт.

Документи на звільнення з військової служби військовослужбовців, які досягли граничного віку перебування на військовій службі або в яких закінчується строк дії контракту, надсилаються для розгляду посадовим особам, які мають право їх звільняти, не пізніше ніж за два місяці до досягнення військовослужбовцем граничного віку перебування на військовій службі або закінчення строку контракту. Наказ про звільнення таких військовослужбовців повинен бути виданий не пізніше ніж за місяць до досягнення граничного віку перебування на військовій службі або закінчення строку контракту.

Військовослужбовці, яких звільнено з військової служби за віком чи у зв`язку із закінченням строку контракту, виключаються зі списків особового складу органу Держприкордонслужби в день, що настає за днем досягнення граничного віку перебування на військовій службі чи днем закінчення контракту про проходження військової служби.

Відповідно день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби не залежить від факту проведення розрахунків зі звільненою особою за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпечення. Не проведення таких розрахунків не впливає на законність наказу про виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби.

Наказ начальника Мостиського прикордонного загону 29 жовтня 2019 року №302-ос, в частині припинення (розірвання) контракту та звільнення з військової служби позивачем не оскаржується, відтак, правові підстави для задоволення позовної вимоги позивача про нарахування та виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу відсутні, оскільки відсутній факт вимушеного прогулу.

Відповідно, оскаржуваний наказ від 29 листопада 2019 року №337-ос виданий на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, є правомірним та не підлягає скасуванню. Також не підлягає задоволенню і позовна вимога щодо нарахування матеріального та грошового забезпечення та зарахування вислуги років.

ОСОБА_1 під час проходження служби повинен був отримувати речове майно особистого користування відповідно до норм забезпечення військовослужбовців речовим майном.

27.12.2019 року ОСОБА_1 виплачена компенсація за не отримане речове майно в розмірі 10397.87 гривень.

Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України N 178, від 16.03.2016 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно» визначено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби.

Підставою для виплати грошової компенсації є звільнення військовослужбовця з військової служби та подання ним рапорту після звільнення. Позивач, 25 жовтня 2019 року звернувся рапортом на ім`я начальника Мостиського прикордонного загону щодо виплати компенсації за неотримане речове майно, разом з тим, станом на день звернення (25 жовтня 2019 року) з вимогою до Мостиського прикордонного загону про отримання грошової компенсації, позивач не мав права на отримання вищезазначеної компенсації, в зв`язку з тим, що наказ на звільнення позивача був виданий лише 29 жовтня 2019 року.

Повторно щодо виплати компенсації за неотримане речове майно особистого користування позивач після звільнення та виключення зі списків військової частини до дати подачі позову не звертався, відповідно претензій до Мостиського прикордонного загону не висував.

Таким чином, на момент виникнення права для отримання компенсації за неотримане речове майно 29 жовтня 2019 року та до дати звернення до суду, позивач з вимогою про виплату компенсації не звертався, порядку звернення за грошовою компенсацією вартості неотриманого речового майна не дотримався, відповідно підстави для виплати компенсації за неотримане речове майно на день виключення зі списків військової частини були взагалі відсутні.

Військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця.

Позивач є учасником бойових дій, відповідно до наказу від 29 листопада 2019 року №337-ос, архівної відомості грошового забезпечення за 2019 рік та відомості Приватбанку від 05.12.2019 року, 05 грудня 2019 року йому було виплачено компенсацію за невикористані відпустки, як учаснику бойових дій в розмірі 24907,37 гривень.

Враховуючи вищезазначене позовні вимоги, щодо визнання неправомірним не нарахування та невиплату компенсації за невикористані додаткові відпустки та стягнення компенсації за невикористані додаткові відпустки відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 року №702 не підлягають задоволенню, в зв`язку з тим, що позивачу проведено компенсацію за невикористані додаткові відпустки.

Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу жінкою-військовослужбовцем, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше (у цьому та інших пунктах цієї глави мається на увазі наявність календарної вислуги років).

Військовослужбовцям у разі повторного їх звільнення зі служби грошова допомога, передбачена пунктами 1, 2 цієї глави, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої одноразової грошової допомоги.

До осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання одноразової грошової допомоги, належать військовослужбовці, вислуга років яких на день виключення зі списків особового складає менше 10 років.

Позивач повинен був отримати одноразову грошову допомогу при звільненні у податковій міліції або іншому міністерстві і відомстві до якого він перейшов, в зв`язку з тим, що на той момент така допомога виплачувалася без наявності 10 років вислуги, відповідно позовні вимоги, щодо визнання протиправними дій та зобов`язання донарахувати грошову допомогу при звільненні з урахуванням проходження служби в податковій міліції не підлягають задоволенню.

Заборгованості Мостиського прикордонного загону перед позивачем з виплати індексації грошового забезпечення немає, відповідно позовні вимоги про визнання неправомірним не нарахування та невиплату індексації грошового забезпечення та зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення не підлягають задоволенню.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, надав суду додаткові докази та пояснення, просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді 08.01.2020 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі. Ухвалою суду від 10.03.2020 року вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Судом встановлені наступні обставини:

29.10.2019 року наказом начальника 93 (Мостиського) прикордонного загону Західного Регіонального управління Державної прикордонної служби України за № 302-ос ОСОБА_1 звільнений з військової служби.

29.11.2019 року наказом начальника 93 (Мостиського) прикордонного загону Західного Регіонального управління Державної прикордонної служби України за № 337-ос ОСОБА_1 виключений з списків особового складу частини.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає протиправними виключення із списків особового складу частини та інші дії відповідача при звільненні позивача.

Судом не враховуються аргументи наведені позивачем про протиправність спірного виключення із списків особового складу частини та інших дій відповідача з наступних підстав згідно встановлених судом обставин та вимог законодавства:

Згідно із ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 4 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», правовою основою діяльності Державної прикордонної служби України є Конституція України, Закон України «Про державний кордон України», цей Закон, інші закони України, видані на їх виконання акти Президента України, Кабінету Міністрів України, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

29.10.2019 року наказом начальника 93 (Мостиського) прикордонного загону Західного Регіонального управління Державної прикордонної служби України за № 302-ос ОСОБА_1 звільнений з військової служби.

На думку суду, позивач погоджується із вказаним наказом, оскільки із змісту позову та пояснень в судових засіданнях не вказує про його протиправність та не оскаржує його по суті.

29.11.2019 року наказом начальника 93 (Мостиського) прикордонного загону Західного Регіонального управління Державної прикордонної служби України за № 337-ос ОСОБА_1 виключений з списків особового складу частини.

Згідно із п. 273 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 №1115/2009 (далі - Положення):

Начальники органів Держприкордонслужби відповідно до наданих їм прав зобов`язані звільнити з військової служби військовослужбовців, які досягли граничного віку перебування на військовій службі, або тих, що не виявили бажання укладати новий контракт.

Документи на звільнення з військової служби військовослужбовців, які досягли граничного віку перебування на військовій службі або в яких закінчується строк дії контракту, надсилаються для розгляду посадовим особам, які мають право їх звільняти, не пізніше ніж за два місяці до досягнення військовослужбовцем граничного віку перебування на військовій службі або закінчення строку контракту. Наказ про звільнення таких військовослужбовців повинен бути виданий не пізніше ніж за місяць до досягнення граничного віку перебування на військовій службі або закінчення строку контракту.

Військовослужбовці, яких звільнено з військової служби за віком чи у зв`язку із закінченням строку контракту, виключаються зі списків особового складу органу Держприкордонслужби в день, що настає за днем досягнення граничного віку перебування на військовій службі чи днем закінчення контракту про проходження військової служби. Здавання посади такими військовослужбовцями повинно бути здійснено не пізніше дня досягнення ними граничного віку перебування на військовій службі чи закінчення строку контракту.

Відповідно у відповідача був обов`язок видати наказ про припинення контракту та звільнення позивача з військової служби, що і було зроблено 29.10.2019 року, а та також видати наказ про виключення із списків військової частини, що і було зроблено 29.11.2019 року.

Згідно із п. 292 вищевказаного Положення, наказ про звільнення військовослужбовця з військової служби видається відповідною посадовою особою. Перебування військовослужбовця у відпустці чи його тимчасова непрацездатність не є підставою для затримки видання такого наказу.

Після надходження до органу Держприкордонслужби витягу з наказу начальника органу Держприкордонслужби вищого рівня або письмового повідомлення зазначеного органу про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу начальника органу Держприкордонслужби, в якому військовослужбовець проходить військову службу, про його звільнення військовослужбовець здає в установлені строки посаду, з ним проводиться розрахунок, військовослужбовець виключається із списків особового складу органу Держприкордонслужби і направляється на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за обраним місцем проживання.

Згідно із п. 293 вищевказаного Положення, особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням.

У разі спору про розмір сум, належних військовослужбовцю при звільненні, йому в день виключення із списків особового складу виплачується сума, не оспорювана керівництвом органу Держприкордонслужби, у якому проходив службу цей військовослужбовець.

Згідно із 294 вищевказаного Положення, не допускається виключення військовослужбовця зі списків особового складу органу Держприкордонслужби через звільнення в період його тимчасової непрацездатності та в період перебування військовослужбовця у відпустці.

Згідно із п. 296 вищевказаного Положення, після видання наказу про звільнення військовослужбовця з військової служби підстава для звільнення зміні не підлягає, якщо під час звільнення не було допущено порушення законодавства.

Згідно із 298 вищевказаного Положення, у разі незаконного звільнення військовослужбовця з військової служби поновлення його на попередній або рівній посаді здійснюється за наказом посадової особи, якій надано право звільнення з військової служби відповідної категорії військовослужбовців, або за наказом посадової особи вищого рівня. Наказ видається на підставі рішення суду, що набрало законної сили, акта прокурорського реагування чи виданого за підсумками службового розслідування наказу старшого начальника, якими визнано незаконність звільнення військовослужбовця.

Згідно із п. 299 вищевказаного Положення, у разі незаконного звільнення з військової служби військовослужбовця, який проходив військову службу за контрактом, він підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій ніж попередня, посаді з дня прийняття рішення про поновлення на військовій службі. У разі поновлення військовослужбовця на військовій службі начальник органу Держприкордонслужби, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує в установленому законодавством порядку питання щодо виплати йому грошового забезпечення та видачі матеріального забезпечення за час вимушеного прогулу, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення. Зазначений період зараховується військовослужбовцю до вислуги років (як у календарному, так і пільговому обчисленні) та до строку вислуги у військовому званні.

У цьому разі контракт, строк дії якого закінчився під час вимушеного прогулу, продовжується на строк вимушеного прогулу. Новий контракт з цим військовослужбовцем укладається у порядку, визначеному цим Положенням.

Таким чином на думку суду виключення позивача зі списків особового складу без розрахунку за всіма видами належного на день звільнення матеріального та грошового забезпечення по суті не суперечить вищевказаним вимогам, оскільки військовослужбовці, яких звільнено з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту, виключаються зі списків особового складу органу Держприкордонслужби в день, що настає за днем закінчення контракту про проходження військової служби. Так особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням, однак у разі спору про розмір сум, належних військовослужбовцю при звільненні, йому в день виключення із списків особового складу виплачується сума, не оспорювана керівництвом органу Держприкордонслужби, у якому проходив службу цей військовослужбовець, що на думку суду не є підставою не виключення із списків особового складу.

Цим самим спростовується твердження позивача, що військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

З цих же підстав судом встановлено, що звільнення позивача було законним, що унеможливлює нарахування та виплату старшому прапорщику ОСОБА_1 матеріальне та грошове забезпечення, зарахування такого періоду до календарної вислуги років, як за час вимушеного прогулу.

Судом не враховуються аргументи позивача і в частині стягнення індексації грошового забезпечення, оскільки:

Згідно із ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», для цілей цього ж Закону терміни вживаються в такому значенні:

індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг;

індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання;

поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Згідно із Порядком проведення індексації грошових доходів населення затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Згідно із п. 5 цього ж Порядку, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Позивач прибув для проходження служби до Мостиського прикордонного загону з Львівського прикордонного загону в липні 2019 року та був призначений на посаду 31.07.2019 року на підставі наказу начальника 93 прикордонного загону №207-ос.

Відповідно до листа Мостиського прикордонного загону від 06.11.2019 року №11/7614 (додаток до позовної заяви), позивачу було надано відповідь, що суми невиплаченої індексації грошового забезпечення за попередні роки не зазначені у його грошовому атестаті з попереднього місця служби, відповідно йому необхідно звернутися за попереднім місцем служби для отримання невиплачених сум індексації.

Також в листі було зазначено, що індексація грошового забезпечення за 2019 рік буде йому виплачена при звільненні.

Виплата індексації грошового забезпечення проведена в листопаді грудні 2019 року, що підтверджується архівною відомістю грошового забезпечення за 2019 рік та довідкою проведення індексації за 2019 рік.

Також позивач не спростував, що відповідно до архівних відомостей грошового забезпечення, позивач протягом 2014 2015 років отримував індексацію грошового забезпечення.

Судом не враховується наданий позивачем розрахунок, оскільки згідно із п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, якою затверджено «Порядок проведення індексації грошових доходів населення», у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Як зазначає відповідач в розрахунку позивачем не враховано наступне:

- до 01 грудня 2015 року розмір індексації грошового забезпечення залежав не від встановлення посадового окладу, а від збільшення розміру грошових доходів (Постанова Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, в редакції до внесення змін постановою КМ №1013 від 09.12.2015 - застосовується з 01.12.2015);

- значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків, в розрахунку такі цифри відсутні;

- індексація заробітної плати проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації, який встановлено в розмірі 103 відсотка, в наданому розрахунку індексація зазначається і за умови, що величина індексу споживчих цін не перевищує поріг індексації в розмірі 103 відсотка;

- в березні 2018 року у позивача відбулося збільшення посадового окладу на законодавчому рівні, Постанова КМ України №704 від 30 серпня 2017 року, що позивачем не враховано.

Згідно наявної у справі довідки про суми виплаченої індексації, позивачу за період з грудня 2018 року по листопад 2019 року виплачено 1784,72 гривень індексації грошового забезпечення.

Таким чином, позивачем жодними належними та допустимими доказами не підтверджено заборгованості Мостиського прикордонного загону перед ним з виплати індексації грошового забезпечення, відповідно позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Судом враховуються заперечення відповідача щодо перерахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення з підстав, що:

Згідно із ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно із ч. 3 цієї ж статті, грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ч. 6 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Згідно із абз. 4 п.п. 7 п. 6 Постанови КМ України «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Таким чином, і в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не подані належні обґрунтування не здійснення у відповідності до вимог закону індексації належних позивачу виплат.

Позивач в обґрунтування позовних вимог покликається на Постанову Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 року №702 «Про затвердження переліку місцевостей з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та переліків військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також, Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах».

Притому суд зазначає, що згідно із ч. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, крім військовослужбовців строкової військової служби, надається щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої щорічної додаткової відпустки визначається залежно від часу проходження служби в цих умовах та не може перевищувати 15 календарних днів.

Перелік місцевостей з особливими природними географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, військових посад, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також порядок надання та тривалість щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах визначаються Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця.

Згідно із п. 10 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці та члени їх сімей, які мають право на пільги, гарантії та компенсації відповідно до цього Закону, користуються пільгами, гарантіями та компенсаціями, встановленими для громадян України законами та іншими нормативно-правовими актами, а також рішеннями органів місцевого самоврядування. Якщо такі особи одночасно мають право на отримання однієї і тієї ж пільги, гарантії чи компенсації з кількох підстав, то їм надається за їх вибором пільга, гарантія чи компенсація тільки з однієї підстави, крім випадків, передбачених законами.

Відповідно до наказу Мостиського прикордонного загону від 29 листопада 2019 року №337-ос «По особовому складу», про виключення старшого прапорщика ОСОБА_1 із списків особового складу частини та архівної відомості грошового забезпечення, позивачу було виплачено грошову компенсацію за невикористані відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2019 рік терміном 70 діб.

Відповідно до вищевказаної Постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 року №702, щорічні додаткові відпустки із збереженням грошового та матеріального забезпечення за виконання обов`язків військової служби в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я (далі - додаткова відпустка), надаються військовослужбовцям у році, що настає після календарного року, під час якого військовослужбовці проходили військову службу в умовах та (або) на посадах, виконання обов`язків військової служби за якими надає право на зазначену додаткову відпустку (крім військовослужбовців строкової служби), і можуть бути використані за їх бажанням одночасно із щорічною основною відпусткою або окремо.

Відповідач зазначає, що позивач відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» мав право лише на відпустку як учасник бойових дій. Згідно вищевказаної Постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 року №702 за 2014 рік у 2015 році, отримав компенсацію, а права на відпустку у 2020 році за 2019 рік не набув в зв`язку із звільненням.

В цій частині по суті суд зазначає, що позивач має право на отримання щорічної додаткової відпустки лише за однією з підстав за його вибором, та отримав компенсацію за 70 днів відпустки, як учасник бойових дій.

Відповідно позовні вимоги про визнання неправомірними не нарахування та невиплату при звільненні, зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за додаткові відпустки згідно із вищевказаною Постановою КМ України за №702, задоволенню не підлягають.

Судом не враховуються аргументи позивача щодо врахування строку проходження служби в податковій міліції для визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні:

Позивачем, не подано належних та допустимих доказів щодо проходження ним служби в органах податкової міліції в період з 22.06.1995 року по 23.06.2003 року. Згідно запису в трудовій книжці, позивач прийнятий на роботу в органи внутрішніх справи та відряджений для проходження служби в ДПА у Львівській області, в подальшому звільнений. Також позивачем не подано жодних доказів, що ним не була отримана грошова допомога при звільненні.

Твердження позивача, що він був переведений до іншого відомства спростовується записами в трудовій книжці, згідно якої, він був звільнений з органів податкової міліції ДПА у Львівській області 20.06.2003 року (наказ виданий 23.06.2003 року), прийнятий на роботу 01.07.2003 року у ТОВ «Мотель - міст».

Згідно наказу МВС від 25.06.2018 № 558 (Мінюст за № 854/32306 від 25.06.2018) «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», виплата одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби здійснюється:

Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу жінкою-військовослужбовцем, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше (у цьому та інших пунктах цієї глави мається на увазі наявність календарної вислуги років).

Військовослужбовцям у разі повторного їх звільнення зі служби грошова допомога, передбачена пунктами 1, 2 цієї глави, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої одноразової грошової допомоги.

До осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання одноразової грошової допомоги, належать військовослужбовці, вислуга років яких на день виключення зі списків особового складає менше 10 років.

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року N 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей».

Судом також враховуються заперечення відповідача в цій частині, про те, що Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції від 16.01.2003 року, чинній на момент звільнення позивача з податкової міліції та іншого міністерства і відомства до якого він перейшов, було встановлено:

Стаття 15. Пенсійне забезпечення і допомога:

1. Пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ».

2. Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, при звільненні з військової служби за вислугою строку служби, віком, станом здоров`я, у зв`язку зі скороченням штатів або з організаційними заходами в разі неможливості використання на службі виплачується грошова допомога у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Військовослужбовцям, звільненим з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, грошова допомога, передбачена цим пунктом, не виплачується.

Відповідно позовні вимоги в цій частині, щодо визнання протиправними дій та зобов`язання до нарахувати грошову допомогу при звільненні з урахуванням проходження служби в податковій міліції також не підлягають задоволенню, оскільки позивач не довів наявності законних підстав для такої виплати.

Судом не враховуються аргументи позивача щодо неврахування відповідачем трудової діяльності позивача в органах податкової інспекції в період з 21.09.2004 року по 12.09.2005 року, з підстав що Мостиський прикордонний загін виплачував надбавку за вислугу років з урахуванням трудової діяльності в органах податкової інспекції за вказаний період, оскільки:

Ні Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ні Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року N 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей» не передбачено виду військової служби або трудової діяльності пов`язаної з податковою інспекцією.

Додатком 16 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», встановлено розміри надбавки за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу. За наявності вислуги років від 20 до 25 років виплачується надбавка в розмірі 45 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням, тобто розмір надбавки збільшується при наявності 5, 10, 15, 20, 25 років (23 роки не впливають на виплату надбавки, виплата здійснюється за наявності 20 років).

Відповідно до наказу ДПА у Львівській області від 12 вересня 2005 року №47-0 позивача було звільнено з ДПА згідно з пунктом 2 статті 36 КЗпП України, відповідно судом враховується заперечення відповідача, що трудова діяльність в органах податкової інспекції в період з 21.09.2004 року по 12.09.2005 року не зараховується до військової вислуги років.

Відповідно позовні вимоги про визнання протиправними дій, щодо неврахування трудової діяльності в органах податкової інспекції в період з 21.09.2004 року по 12.09.2005 року та зобов`язання здійснити донарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням трудової діяльності в органах податкової інспекції в цей же період задоволенню не підлягають.

Судом враховуються заперечення відповідача щодо позовних вимог про визнання протиправним нездійснення розрахунку за невикористане речове майно:

Згідно із п. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із ст. 9-1 цього ж Закону, речове забезпечення здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Позивач під час проходження служби мав отримувати речове майно особистого користування відповідно до норм забезпечення військовослужбовців речовим майном. 27.12.2019 року позивачу виплачена компенсація за не отримане речове майно в розмірі 10397.87 гривень. Підставою для такої виплати грошової компенсації було звільнення військовослужбовця з військової служби та подання ним рапорту після звільнення.

Згідно із Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно:

3. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі:

звільнення з військової служби;

загибелі (смерті) військовослужбовця.

4. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Як зазначає відповідач, позивач, 25 жовтня 2019 року звернувся рапортом на ім`я начальника Мостиського прикордонного загону щодо виплати компенсації за неотримане речове майно, разом з тим, станом на день звернення (25 жовтня 2019 року) з вимогою до Мостиського прикордонного загону про отримання грошової компенсації, позивач не мав права на отримання вищезазначеної компенсації, в зв`язку з тим, що наказ на звільнення позивача був виданий лише 29 жовтня 2019 року. Відповідач зазначає, що позивач повторно щодо виплати компенсації за неотримане речове майно особистого користування після звільнення та виключення зі списків військової частини до дати подачі позову не звертався.

Відповідно позовна вимога, щодо визнання протиправним нездійснення розрахунку за невикористане речове майно не підлягає задоволенню, оскільки 27.12.2019 року позивачу виплачена компенсація за не отримане речове майно в розмірі 10397.87 гривень.

При розгляді даної справи із врахуванням змісту на підстав позову суд враховує положення Висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява N 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява N 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

З цих же підстав по суті спору в цілому судом враховуються аргументи відповідача.

Таким чином, позовні вимоги позивача по даній справі не підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати відповідно до ст.139 КАС України стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до 93 Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (81300, Львівська обл., м. Мостиська, вул. Я. Мудрого, 113) про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295 -297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення складено у повному обсязі 30.06.2020 року.

Суддя Гавдик З.В.