Справа № 120/4365/19-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2020-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/4365/19-а

Головуючий у 1-й інстанції: Воробйова Інна Анатоліївна

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

01 липня 2020 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Білан Людмили ОСОБА_1 в інтересах неповлітнього ОСОБА_2 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року (складене 04 березня 2020 року у м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 в інтересах неповлітнього сина ОСОБА_2 (далі - позивач) до Управління Державної міграційної служби у Вінницькій області в особі Барського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, Барського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області (далі - відповідач 1, 2) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач 24.12.2019 звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив:

- визнати протиправною відмову Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області в особі Барського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області в оформленні та видачі паспорту громадянина України ОСОБА_2 у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII;

- зобов`язати Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області в особі Барського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області оформити та видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII без використання цифрового ідентифікатора особи та автоматизованої обробки його персональних даних.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04.03.2020 позов задоволено частково.

Зобов`язано Барський районний відділ Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області оформити та видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, посилаючись на правову позицію Верховного Суду у зразковій справі від 15.02.2018 від 15.02.2018 вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що законодавством не передбачено підстав для відмови в оформленні паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, що Барський районний відділ Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області не є юридичною особою. Також вказує про відсутність правових підстав для оформлення та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки. Крім того, вказано, що позивач звернувся до міграційного органу з неповним переліком документів.

15.06.2020 позивачем подано заяву про розгляд справи у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.

Колегія суддів вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Оскаржуване рішення суду, прийнятого в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в порядку письмового провадження), розгляд справи в суді апеляційної інстанції здійснюється в порядку письмового провадження.

Крім того, положеннями ст. 262 КАС України передбачено, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Відповідно до ч.6 ст.262 КАС України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Таким чином, з огляду на те, що справа судом першої інстанції визначена як справа незначної складності та справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо відмови в задоволенні заяви позивача щодо розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням учасників процесу.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що заява про розгляд справи з викликом сторін у судове засідання задоволенню не підлягає.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

09.10.2019 ОСОБА_3 разом із неповнолітнім ОСОБА_2 звернулись до Барського районного відділу управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області з заявою щодо видачі останньому паспорту громадянина України виключно у вигляді паспортної книжечки, форма якої не заборонена діючим законодавством України.

21.10.2019 Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області листом №КО-121/6/0501-19/0501.9/8143-19 надало відповідь на заяву позивача вказавши, що за відсутності відповідного рішення суду в міграційного органу та його територіальних підрозділів відсутні правові підстави в оформленні та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки.

31.10.2019 відділ міграційної служби надав відповідь за №КО-17/6/0514-19/0514/706-19, якою повідомив, що з метою отримання паспорта громадянина України у вигляді книжечки необхідно подати до Барського РВ УДМС у Вінницькій області наступні документи: рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 р.; заяву щодо видачі паспорту, свідоцтво про народження, оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків, дві фотокартки 3,5 х 4,5 см, довідку про реєстрацію/зняття з реєстрації.

Не погоджуючись з відповіддю суб`єкта владних повноважень позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 має право на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки, а тому є необхідним зобов`язати Барський районний відділ управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області оформити та видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі книжечки. При цьому, задоволення вимог до відділу виключає задоволення в цій частині вимоги заявленої до УДМС України у Вінницькій області в особі Барського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що відповідач 2 лише запропонував заявнику подати необхідні документи, а про будь-яку відмову у видачі паспорту у листі не йдеться, тому, за відсутності відмови відсутній і предмет спору, у зв`язку з чим, в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Частиною 3 ст. 291 КАС України вказано, що при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 у зразковій справі №806/3265/17 прийнято рішення про часткове задоволення позову, зазначивши, що висновки Великої Палати Верховного Суду у цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справа щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів ДМС України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки.

Оскільки, дана адміністративна справа відповідає ознакам типової справи, судом при вирішенні даної справи мають бути враховані правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи №806/3265/17 (Пз/9901/2/18).

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 № 5492-VI (далі Закон №5492-VI) документами, оформлення яких встановлено цим Законом із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр), відповідно до їх функціонального призначення, є документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, яким є, зокрема, паспорт громадянина України. Згідно частини 3 статті 13 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України містить безконтактний електронний носій.

Згідно з ст. 14 Закону № 5492-VI визначено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону № 5492-VI визначено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Відповідно до п. 3 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII (далі - Положення № 2503-XII) бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Пунктом 5 Положення № 2503-XII передбачено, що паспортна книжечка являє собою зшиту внакидку нитками обрізну книжечку розміром 88х125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта.

Згідно п. 8 Положення № 2503-XII термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується. До паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 (далі Постанова № 302) затверджено: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України.

Пунктом 2 Постанови №302 запроваджено із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру:

- з 01.01.2016 оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII;

- з 01.11.2016 оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

Згідно з п. 3 Постанови № 302 установлено, що:

- прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 01.11.2016 припиняється;

- паспорт громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, оформлений та виданий на підставі документів, поданих до 01.11.2016, є чинним протягом строку, на який його було видано.

Відповідно до ч. 1ст. 6 Закону України "Про захист персональних даних" від 01.06.2010 №2297-VI(далі - Закон №2297) мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (ч. 5, 6 ст. 6 Закону №2297).

Однак, суд звертає увагу, що законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що в свою чергу обумовлює не якість закону та порушення конституційних прав такої особи.

Відтак, суд зазначає, що реалізація державних функцій має здійснюватися без примушення людини до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватись, як і раніше, в межах і на підставі тих законів і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. При цьому, згадані технології не повинні бути безальтернативними і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу - використання традиційних методів ідентифікації особи.

Норми Закону № 5492-VI на відміну від норм Положення №2503-XII не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог ст. 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було "встановлене законом") не було "необхідним у демократичному суспільстві" у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення ст. 8 Конвенції.

Отже, будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак у даному випадку таке обмеження, як неможливість отримання паспорта у формі книжечки, законодавством не передбачено.

Таким чином, позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 №398 "Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302" (далі Постанова № 398), до Постанови №302 внесено зміни, якими передбачається, що Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України "Про затвердження Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України" від 06.06.2016 №456 відповідно до абзацу 5 пункту 3 Постанови № 302, Постанови № 398 затверджено Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України (далі - Порядок №456).

Згідно п.1 Порядку №456 цей Тимчасовий порядок, розроблений відповідно до Постанови № 302, Постанови № 398, Положення № 2503-XII (в редакції Постанови Верховної Ради України від 23.02.2007 № 719-V), визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року (далі - паспорт) особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року (далі - рішення суду), засвідчене в установленому законодавством порядку.

Згідно матеріалів справи, позивач 09.10.2019 подав заяву до Барського районного відділу Управління Державної міграційної служби у Вінницькій області щодо оформлення і видачі паспорта громадянина України у формі книжечки та відмови від отримання паспорта у формі картки. В додатках до заяви вказано: дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5; копія свідоцтва про народження.

У листі від 21.10.2019 Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області надало відповідь на заяву позивача вказавши, що за відсутності відповідного рішення суду в міграційного органу та його територіальних підрозділів відсутні правові підстави в оформленні та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки.

У листі від 31.10.2019 Барський районний відділ Управління Державної міграційної служби у Вінницькій області надав відповідь, якою повідомив, що з метою отримання паспорта громадянина України у вигляді книжечки необхідно подати до Барського РВ УДМС у Вінницькій області наступні документи: рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 р.; заяву щодо видачі паспорту, свідоцтво про народження, оригінали документів. що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків, дві фотокартки 3,5 х 4,5 см, довідку про реєстрацію/зняття з реєстрації.

Проте, інформація вказана у листах міграційного органу стосується тих випадків коли оформлення та видача паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснюється особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року, засвідчене в установленому законодавством порядку.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, позивачем до заяви про видачу паспорту у формі книжечки додано: копію свідоцтва про народження та дві фотокартки розміром 35х45 мм., тобто всі документи визначені п. 13 Постанови № 2503-ХІІ.

Отже, вказані обставини дають підстави для висновків, що вказані листи є відмовою для видачі позивачу паспорта громадянина України у формі книжечки.

При цьому, питання щодо правомірності відмови у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки було розглянуто Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі №806/3265/17.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що відмови у видачі ОСОБА_2 , у зв`язку із досягненням 16-річного віку, паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, з підстав необхідності надання відповідного рішення суду, є протиправними.

При цьому, згідно п. 7 та 9 ч. 1 ст. 4 КАС України, відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг;

Відповідно до п. 3 Порядку №456 оформлення і видачу паспорта здійснюють територіальні підрозділи Державної міграційної служби України, яким в даному випадку є Барський районний відділ Управління Державної міграційної служби у Вінницькій області.

Водночас, визначення Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області другим відповідачем у справі не впливає на дані правовідносини.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що з метою належного та ефективного захисту прав позивача позов підлягає задоволенню шляхом визнання протиправною відмови Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області та Барського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області в оформленні та видачі паспорту громадянина України ОСОБА_2 у формі книжечки та зобов`язання Барського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області оформити та видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII без використання цифрового ідентифікатора особи та автоматизованої обробки його персональних даних.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах неповлітнього ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року - скасувати та прийняти нову постанову.

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області та Барського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області в оформленні та видачі паспорту громадянина України ОСОБА_2 у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 №2503-XII.

Зобов`язати Барський районний відділ Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області оформити та видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-XII без використання цифрового ідентифікатора особи та автоматизованої обробки його персональних даних.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.