Справа № 480/163/20
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2020-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2020 р. Справа № 480/163/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кунець О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Токар Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради, у якій просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у встановленні статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення інваліда війни;

- зобов`язати відповідача встановити позивачу статус інваліда війни та видати посвідчення інваліда війни на підставі наданих документів відповідно до п.9 ч.2 ст.7 Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту".

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії та інвалідом IІI групи по захворюванням, пов`язаних з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. У листопаді 2019 року позивач звернувся до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської Ради із заявою про встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни. Проте листом №З-2190/12.06-29 від 10.12.2019 року позивачу було відмовлено у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, оскільки з наданих позивачем до звернення документів немає п р я м ого пі д т в е р д ж е н н я у вигляді наказу чи розпорядження про з а л у ч ен н я позивача до ф о р м у в а н ь Цивільної оборони. Відповідно, за відсутності відповідних підтверджень, департамент позбавлений можливості позитивно вирішити питання встановлення позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

Позивач вважає неправомірними дії відповідача щодо відмови у встановленні статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення.

Ухвалою суду від 14 січня 2020 року відкрито провадження у справі №480/163/20 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

06.02.2020 відповідач подав до суду письмовий відзив на позовну заяву, у якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні, зокрема зазначивши, що 26.11.2019 ОСОБА_1 звернувся до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради про встановлення йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення. Оскільки у жодному з наданих заявником документів не має підтвердження у вигляді наказу чи розпорядження про залучення його до формувань Цивільної оборони, департмент листом від 10.12.2019 №З-2190/12.06-29 відмовив у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни. Аналогічний висновок також міститься в постанові Верховного суду від 27.02.2019 по справі №818/26/18.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданого 24.10.2019 року та інвалідом IIІ групи по захворюванням, пов`язаних з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується експертним висновком Харківської міжвідомчої експертної комісії №434 від 12.03.2003 року (а.с. 6,27).

29.11.2019 позивач звернувся до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради щодо встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення.

Листом від 10.12.2019 року Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради повідомило позивача, що з наданих до звернення документів немає прямого підтвердження у вигляді наказу чи розпорядження про залучення його до формувань Цивільної оборони. Департамент позбавлений можливості позитивно вирішити встановлення позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни (а.с.33-34).

Не погодившись з діями Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради щодо відмови у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та у видачі відповідного посвідчення, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків інвалідів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302, посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно з пунктом 10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків інвалідів війни, "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986 - 1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988 - 1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника Цивільної оборони СРСР від 06 червня 1975 року №90 та Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року №1111, було передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Судом встановлено, що позивач, є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії та інвалідом ІII групи по захворюванням, пов`язаних з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданого 24.10.2019 року та експертним висновком Харківської міжвідомчої експертної комісії №434 від 13.03.2003 року (а.с. 6,27).

Зазначені обставини свідчать про те, що на позивача як на особу, яка брала участь в ліквідації наслідків внаслідок Чорнобильської катастрофи поширюються пільги, гарантії і компенсації, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Водночас, для набуття статусу інваліда війни, з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», окрім як факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зазначений Закон містить також у м о в у - щоб така особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС с а м е у с к л а д і ф о рм у в а нь Цивільної оборони.

Це пояснюється тим, що крім формувань Цивільної оборони у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку, ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно з розпорядженнями керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року №1111, та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06 червня 1975 року №90, було передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Дана позиція суду узгоджується з постановою Верховного Суду від 20 грудня 2019 року по справі №315/594/15-а(2-а/315/29/15) (адміністративне провадження №К/9901/13729/18).

Позивач долучив до позовної заяви наступні документи: посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 24.10.2019 року (а.с.6); експертного висновку Харківського міжвідомчої експертної комісії №434 від 12.03.2003 року (а.с.27); витяг з протоколу №8 від 29.03.1993 засідання зборів трудового колективу Поліського р/о "Сільгоспхімія" та протоколу №9 від 27.04.1993 засідання зборів трудового колективу Поліського р/о "Сільгоспхімія" (а.с.18-20); довідка від 15.05.1993 №22 про безпосередню зайнятість на роботах, передбачених постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 29.12.1987 №1497-378 та постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 05.05.1986 №665-195, які надають право на державну пенсію на пільгових умовах у відповідності зі списком №1 затверджених постановою Міністрів СССР від 22.08.1986 №1173 (а.с.28); довідка Поліського районного виробничого об`єднання "Райсільгоспхімія" від 26.01.1999 №4 про розмір виплаченої заробітної плати за роботу у населених пунктах у зоні відчуження (а.с.29).

Утім, належного документального підтвердження своєї безпосередньої участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони позивач суду н е н а д а в .

Крім того суду не було надано доказів того, що разом із заявою, позивачем надавалися Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради документи, які б підтверджували його участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони. Ця обставина є істотною, позаяк в протилежному випадку статус інваліда війни (на підставі пункту 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») поширюватиметься на всіх, хто належать до категорії осіб, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС і її наслідків і відповідно мають статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (підпункт 1 частини першої статті 9 Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що оскільки Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради обмежений у своїй діяльності рамками, встановленими законом, а саме пунктом 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який для встановлення статусу інваліда війни вимагає надання доказів залучення осіб, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, до складу формувань цивільної оборони, а таких доказів не було надано, в Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради були відсутні законодавчі приводи для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення, а відтак позовні вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення складено 17.06.2020 року.

Суддя О.М. Кунець