Справа № 320/5396/19
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5396/19 Головуючий у 1 інстанції: Дудін С.О.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Мельничука В.П.

Федотова І.В.

За участю секретаря Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 КАС України, адміністративну справу за апеляційні скарги Білоцерківської міської ради Київської області та Громадської організації "Біла Церква разом" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНССІТІ" до Білоцерківської міської ради Київської області, треті особи - Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради, Громадська організація "Біла Церква разом", ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАНССІТІ" звернувся до суду з позовом до Білоцерківської міської ради Київської області, треті особи - Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради, Громадська організація "Біла Церква разом", ОСОБА_1 , в якому просив визнати протиправним та скасування рішення Білоцерківської міської ради Київської області від 30 вересня 2019 року №4380-78-VII "Про скасування рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 15 січня 2019 року №10 "Про тариф на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування" та рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 07 травня 2019 року №348 "Про зупинення дії рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 15 січня 2019 року №10 "Про тариф на послуг з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування" до 31 грудня 2019 року та встановлення тимчасового тарифу на період зупинення".

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі. Визнано протиправним та нечинним рішення Білоцерківської міської ради Київської області від 30.09.2019 №4380-78-VII «Про скасування рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 15 січня 2019 року №10 «Про тариф на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування» та рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 07 травня 2019 року №348 «Про зупинення дії рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 15 січня 2019 року №10 «Про тариф на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування» до 31 грудня 2019 року та встановлення тимчасового тарифу на період зупинення».

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Білоцерківська міська рада Київської області звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти в нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на дотримання порядку прийняття оскаржуваного рішення.

Також, не погодившись з рішенням суду, третя особа - Громадська організація "Біла Церква разом" звернулась з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти в нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає про дотримання відповідачем порядку оприлюднення проекту спірного рішення та дотримання процедури його візування.

04 березня 2020 року електронною поштою до Шостого апеляційного адміністративного суду від представника Громадська організація "Біла Церква разом" - Нагорного О.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із хворобою.

04 березня 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Білоцерківської міської ради Київської області надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

13 березня 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Білоцерківської міської ради Київської області надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

30 березня 2020 року електронною поштою до Шостого апеляційного адміністративного суду від представника Громадської організації "Біла Церква разом" - Нагорного О.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із запровадженням карантину та перебуванням на самоізоляції.

01 квітня 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Білоцерківської міської ради Київської області надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із запровадженням карантину.

Згідно Довідки ШААС від 01 квітня 2020 року, відповідно до ст. 30 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення", ст. 11 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", керуючись постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 р. №211 судом відкладено розгляд справи.

22 червня 2020 року електронною поштою до суду апеляційної інстанції від представника Громадської організації "Біла Церква разом" - Нагорного О.В. надійшло повторне клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із запровадженням карантину.

23 червня 2020 року електронною поштою до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Білоцерківської міської ради Київської області надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на продовження карантину.

23 червня 2020 року електронною поштою до Шостого апеляційного адміністративного суду від третьої особи - ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із карантином та обмеженням руху міського та міжміського транспорту.

Колегія суддів зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року №211 з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України установлено карантин.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» дія карантину була продовжена шляхом введення з 21 травня 2020 року адаптивного карантину, зокрема, у регіонах, в яких здійснюється послаблення протиепідемічних заходів, серед іншого, дозволяється: з 22 травня: регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні за умови перевезення пасажирів у межах кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб; з 25 травня: - перевезення пасажирів метрополітенами за умови забезпечення перевізником контролю за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема, респіраторів або захисних масок, у тому числі виготовлених самостійно.

Колегія суддів звертає увагу, що станом на 24 червня 2020 року на території України запроваджено адаптивний карантин.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Згідно ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи вказане, з огляду на те, що розгляд даної справи за клопотаннями сторін вже неодноразово відкладався, явка сторін в судове засідання суду апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а наданих сторонами матеріалів достатньо для прийняття рішення у справі, з метою недопущення порушення розумного строку розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що у задоволенні повторних клопотань Громадської організації "Біла Церква разом" та Білоцерківської міської ради Київської області, а також, клопотання третьої особи - ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи слід відмовити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки, особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАНССІТІ» (далі - ТОВ «ТРАНССІТІ») було зареєстровано як юридична особа 15 серпня 2002 року, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 02 жовтня 2019 року.

ТОВ «ТРАНССІТІ» є перевізником на автобусних маршрутах загального користування №22 «Гайок-залізнична станція «Роток», №14 «Житловий масив Заріччя (вул. Лісова) - Залізничний вокзал», №17 «вул. Івана Кожедуба (Хімбуд) - вул. Січових Стрільців, №17А «Міська лікарня №1- Нове Зарічанське кладовище», №21 «вул. Семашка - вул. Томилівська», №7 « 4-мікрорайон - вул. Семашка», що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями укладених з Виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради договорів на перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування в м. Біла Церква від 28.02.2017 року №8, від 28.02.2017 року №7, від 14.06.2018 року №34, від 14.06.2018 року №35, від 21.03.2019 року №67.

23 січня 2018 року Виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради було прийнято рішення №47 «Про тариф на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування», яким встановлено тариф на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування - 5,00 грн.

15 січня 2019 року Виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради було прийнято рішення №10 «Про тариф на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування», яким встановлено тариф на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування у розмірі 7,00 грн. та визнано таким, що втратило чинність рішення виконавчого комітету міської ради від 23.01.2018 №47 «Про тариф на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування».

Рішенням Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 07 травня 2019 року №348 «Про зупинення дії рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 15 січня 2019 року №10 «Про тариф на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування» було зупинено дію рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 15 січня 2019 року №10 «Про тариф на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування» до 31 грудня 2019 року та встановлено тимчасово на період зупинення дії рішення виконавчого комітету міської ради від 15 січня 2019 року №10 «Про тариф на послуг з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування», які перехідний, тариф на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування - 6,00 грн.

30 вересня 2019 року Білоцерківською міською радою Київської області було прийнято рішення №4380-78-VII «Про скасування рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 15.01.2019 №10 «Про тариф на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування» та рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 07.05.2019 №348 «Про зупинення дії рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 15.01.2019 №10 «Про тариф на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування» до 31 грудня 2019 року та встановлення тимчасового тарифу на період зупинення».

Вказаним рішенням були скасовані рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 15.01.2019 року №10 та від 07.05.2019 року №348, а також, приписано міським перевізникам під час визначення тарифів на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування виходити з розмірів тарифів, встановлених рішенням виконавчого комітету міської ради від 23.01.2018 року №47 «Про тариф на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування».

Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року № 280/97-ВР (далі - Закон 280/97), який визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону №280/97, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні повноваження, зокрема, встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, послуги з постачання гарячої води, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

Положеннями статті 1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» від 11 вересня 2003 року № 1160-IV (далі - Закон №1160-IV) визначено, що регуляторний акт - це прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання; прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом

Згідно п.15 ч. 1 ст. 26 Закону №280/97, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень.

Частиною 9 статті 59 Закону №280/97 передбачено, що рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою.

У відповідності до ч.ч. 1-2 ст. 11 Закону №280/97, виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Приписами частини 1 статті 59 Закону №280/97 встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

За правилами частини 11 статті 59 Закону №280/97, акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки. В актах та проектах актів органів та посадових осіб місцевого самоврядування не може бути обмежено доступ до інформації про витрати чи інше розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним чи комунальним майном, у тому числі про умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримують ці кошти або майно, а також до іншої інформації, обмеження доступу до якої заборонено законом.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначено Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 13 Закону № 2939-VI, органи місцевого самоврядування є розпорядниками інформації для цілей цього Закону.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону № 2939-VI визначено, що розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами.

Як вбачається з матеріалів справи, Виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради прийнято рішення «Про тариф на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування» від 23 січня 2018 року №47, яким встановлено тариф на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування - 5,00 грн. (Т. 1 а.с. 17).

Виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради прийнято рішення «Про тариф на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування» від 15 січня 2019 року №10 (Т. 1 а.с. 15)

Вищевказаним рішенням встановлено тариф на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування у розмірі 7,00 грн. та визнано таким, що втратило чинність, рішення виконавчого комітету міської ради від 23.01.2018 р. №47 «Про тариф на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування».

Рішенням Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 07 травня 2019 року №348 зупинено дію рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 15 січня 2019 року №10 «Про тариф на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування» до 31 грудня 2019 року та встановлено тимчасово на період зупинення дії рішення виконавчого комітету міської ради від 15 січня 2019 року №10 «Про тариф на послуг з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування», які перехідний, тариф на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування - 6,00 грн. (Т. 1 а.с. 16).

Білоцерківською міською радою Київської області прийнято рішення від 30 вересня 2019 року №4380-78-VII «Про скасування рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 15.01.2019 №10 «Про тариф на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування» та рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 07.05.2019 №348 «Про зупинення дії рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 15.01.2019 №10 «Про тариф на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування» до 31 грудня 2019 року та встановлення тимчасового тарифу на період зупинення» (Т.1 а.с. 13).

Вказаним рішенням Білоцерківської міської ради Київської області скасовані рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 15.01.2019 року №10 та від 07.05.2019 року №348.

Колегія суддів зазначає, що вищевказані рішення, в розумінні Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» від 11 вересня 2003 року № 1160-IV є регуляторними актами, на них поширюються вимоги, передбачені Законом №1160-IV для регуляторних актів, які визначають порядок підготовки проекту регуляторного акта, його розробку, оприлюднення та подання зауважень та пропозицій щодо оприлюдненого проекту регуляторного акта, а також його скасування.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суд у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №812/1177/18.

Згідно частини 3 статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.

Отже, Білоцерківською міською радою Київської області проект рішення від 30 вересня 2019 року №4380-78-VII «Про скасування рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 15.01.2019 №10 «Про тариф на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування» та рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 07.05.2019 №348 «Про зупинення дії рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 15.01.2019 №10 «Про тариф на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування» до 31 грудня 2019 року та встановлення тимчасового тарифу на період зупинення» повинен був бути оприлюднений не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду.

Із листа Білоцерківської міської ради Київської області від 02 жовтня 2019 року №3411/01-10 вбачається, що вищезазначений проект рішення перед його прийняттям оприлюднений не був (Т. 1 а.с. 18).

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем не було дотримано вимог частини одинадцятої статті 59 Закону №280/97 та частини третьої статті 15 Закону №2939-VI, що, у свою чергу, позбавило ТОВ «ТРАНССІТІ» можливості бути обізнаним про розгляд даного проекту рішення, яке зачіпає його права та інтереси як перевізника, підготуватися до розгляду, надати свої зауваження тощо.

Посилання апелянта - Громадської організації "Біла Церква разом" на те, що проект спірного рішення був опублікований на веб-сайті Білоцерківської міської ради ще 25 січня 2019 року та надалі був доповнений пунктом щодо скасування рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 07 травня 2019 року №348, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки, як вірно зазначено судом першої інстанції, ч. 3 ст. 15 Закону № 2939-VI вимагає від органів місцевого самоврядування оприлюднення проектів саме тих рішень, які підлягають розгляду на сесії ради, чого відповідачем дотримано не було.

Доводи апелянта - Громадської організації "Біла Церква разом" про те, що Білоцерківською міською радою Київської області було дотримано процедуру візування проекту рішення, колегія суддів, також, вважає необгрунтованими, з огляду на наступне.

Рішенням Білоцерківської міської ради від 11 грудня 2015 року №07-02-VII затверджено Регламент Білоцерківської міської ради VII скликання (далі - Регламент).

Згідно ч. 2 ст. 25 Регламенту, проект рішення, що планується для внесення на розгляд ради, подається секретарю ради.

За приписами частини 7 статті 25 Регламенту, проект рішення проходить опрацювання (збір погоджувальних підписів (візи)). Проект рішення після його реєстрації та оприлюднення проходить візування в: автора проекту рішення; юридичному відділі; голови постійної профільної комісії; керівника виконавчого органу чи інших посадових осіб, до компетенції яких належить дане питання; заступника міського голови відповідно до розподілу обов`язків; секретаря ради.

Частиною 8 статті 25 Регламенту визначено, що візи проставляються на зворотному боці останнього аркуша першого примірника проекту рішення й розміщуються таким чином: ліворуч - назва посади, праворуч - підпис і розшифрування підпису, знизу під розшифруванням підпису - дата візування. У проектах рішень, що підготовлені й вносяться міським головою, виконавчим комітетом, постійною комісією, під візами у нижньому лівому кутку проставляються прізвище та службовий телефон виконавця проекту рішення.

У відповідності до частини 9 статті 25 Регламенту, візування проекту рішення є обов`язковим. При наявності у того, хто візує, зауважень і пропозицій, вони викладаються на окремому аркуші (або в тексті проекту рішення) у формі зауважень до проекту рішення або окремої думки. Суб`єкти внесення проектів рішення зобов`язані подавати проект рішення із погоджувальними підписами (візами); отримання погоджувальних підписів (віз) є обов`язком автора проекту.

Матеріали справи свідчать, що, згідно листа Білоцерківської міської ради Київської області від 02 жовтня 2019 року №3411/01-10, проект рішення, відповідно до частини 7 та 9 статті 25 Регламенту Білоцерківської міської ради VII скликання, затвердженого рішенням Білоцерківської міської ради від 11 грудня 2015 року №07-02-VII, не проходив опрацювання в юридичному управлінні міської ради, відділі транспорту та зв`язку міської ради, управлінні економіки міської ради, заступника міського голови, відповідно до розподілу обов`язків, та секретаря ради.

З огляду на зазначене, доводи апелянта - Білоцерківської міської ради Київської області про дотримання порядку прийняття оскаржуваного рішення колегія суддів вважає необгрунтованими.

Крім того, посилання апелянта - Громадської організації "Біла Церква разом" на те, що судом першої інстанції не враховано принципи пропорційності та справедливості, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного рішення, було враховано вказані принципи з урахуванням рішень Європейського суду з прав людини.

Посилання апелянтів на пояснювальну записку до проекту рішення міської ради, на думку колегії суддів, не спростовує встановлені судом першої інстанції факти порушення Білоцерківською міською радою Київської області процедури прийняття проекту рішення від 30 вересня 2019 року №4380-78-VII.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги та визнано протиправним та нечинним рішення Білоцерківської міської ради Київської області від 30.09.2019 №4380-78-VII «Про скасування рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 15 січня 2019 року №10 «Про тариф на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування» та рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 07 травня 2019 року №348 «Про зупинення дії рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 15 січня 2019 року №10 «Про тариф на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування» до 31 грудня 2019 року та встановлення тимчасового тарифу на період зупинення».

Решта доводів та заперечень апелянтів висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНССІТІ" та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому, підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Білоцерківської міської ради Київської області та Громадської організації "Біла Церква разом" залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Мельничук В.П.

Федотов І.В.

Повний текст постанови виготовлено 30.06.2020 року.