Справа № 520/5246/2020
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2020-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 липня 2020 р. № 520/5246/2020
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тітова О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мікрофарм" до Державної екологічної інспекції у Харківській області про визнання протиправним та скасування припису, -
Товариство з обмеженою відповідальністю "Мікрофарм" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції у Харківській області, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати Припис №05/04-06 від 21.02.2020 Державної екологічної інспекції у Харківській області про усунення порушень природоохоронного законодавства.
За результатами проведення планового заходу державного нагляду Державною екологічною інспекцією у Харківській області було складено акт №169/11-02/04-06 від 17.02.2020. В ході проведення планового заходу державного нагляду (контролю) досліджувалось додержання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів Товариством з обмеженою відповідальністю "Мікрофарм". За результатами проведеної перевірки відповідачем винесено припис №05/04-06 від 21.02.2020. Позивач вважає, що Державною екологічною інспекцією у Харківській області порушено права та законні інтереси позивача, внаслідок чого спірний припис підлягає скасуванню, а дії відповідача в ході проведення планового заходу державного нагляду (контролю) визнанню протиправними. Також на думку позивача, під час проведення планового заходу державного нагляду (контролю) та оформлення за його наслідками акту і складання на підставі цього припису, відповідач діяв не в порядку та не у спосіб, що передбачені чинним законодавство.
Ухвалою суду від 23.04.2020 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.
Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.
Також зазначає, що ТОВ «МІКРОФАРМ» не підпадає під дію норм Постанови КМУ від 13.12.2017 №1010 та зобов`язане отримувати висновок з оцінки впливу джерел викидів на довкілля.
Відповідачем надано відповідь на відзив 25.05.2020, в якій зазначив, що вимірювання забруднюючих речовин на об`єктах відповідача відповідно до вимоги ДСТУ 8725:2017 не здійснювалось.
Відповідно до ч.5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Розгляд справи було призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Згідно з п.10 ч.1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.
Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Відповідно до ч.1 ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Згідно з ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Державною екологічною інспекцією у Харківській області на підставі ст. 202 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст. 4, 5, 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», наказу від 07 лютого 2020 року за №169/11-02 та направлення на проведення планової перевірки від 07 лютого 2020 року №169/11-02/04-06, в термін з 11 по 17 лютого 2020 року проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства у діяльності ТОВ «МІКРОФАРМ».
За наслідками вказаного заходу, Інспекцією складено акт проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог природоохоронного законодавства при здійсненні господарської діяльності №169/11-02/04-06 від 17.02.2020 року, який було отримано під розпис особисто керівником ТОВ «МІКРОФАРМ» О.Д. Лисенко.
До акту перевірки №169/11-02/04-06 від 17.02.2020 позивачем були направлені заперечення до Інспекції листом ТОВ «МІКРОФАРМ» від 24.02.2020 №108.
Заперечення до акту перевірки №169/11-02/04-06 від 17.02.2020, які надійшли до Інспекції листом ТОВ «МІКРОФАРМ» від 24.02.2020 №108, були розглянуті відповідачем, за результатами розгляду яких підприємству було надано відповідь листом від 05.03.2020 №991/04-06. Зі змісту вказаного листа Інспекція не погодилась із доводами підприємства щодо заперечень до вищезгаданого акту перевірки.
З метою усунення порушень виявлених під час перевірки ТОВ «МІКРОФАРМ» у відповідності до ч.7 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Інспекцією винесено припис від 21 лютого 2020 року №05/04-06, який було направлено рекомендованим листом на адресу ТОВ «МІКРОФАРМ».
В ході перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства ТОВ «МІКРОФАРМ» відділом інструментально-лабораторного контролю Інспекції 12.02.2020 здійснений відбір проб організованих викидів стаціонарних джерел викидів ТОВ «МІКРОФАРМ» №№ 4, 13 (топкові).
Під час проведення інструментальних вимірювань вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах на стаціонарних джерелах №№ 4, 13 ТОВ «МІКРОФАРМ» не було технічної можливості провести прямі вимірювання масової витрати забруднюючих речовин через невідповідність портів для відбору проб вимогам ДСТУ 8725:2017 «Якість повітря. Викиди стаціонарних джерел. Методи визначення швидкості та об`ємної витрати газопилових потоків», а саме: наявні порти для здійснення відбору проб промислових викидів не дозволяли застосувати обладнання, яке використовується відділом інструментально-лабораторного контролю Інспекції. У зв`язку з цим, дані були взяті з довідки, наданої ТОВ «МІКРОФАРМ» листом від 12.02.2020.
Вказаним вище листом зазначено, що необхідні данні були надані згідно звіту з інвентаризації джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря за власним підписом директора ТОВ «МІКРОФАРМ».
ТОВ «МІКРОФАРМ» не згодне з протоколом вимірювань, адже відповідно до ДСТУ 8725:2017 «Якість повітря. Викиди стаціонарних джерел. Методи визначення швидкості та об`ємної витрати газопилових потоків» об`ємні витрати газу визначають обчисленням за значенням середньої швидкості газу і площі вимірювального перерізу газоходу.
Позивач вважає, що державна екологічна інспекція не в повній мірі враховувала вимоги ДСТУ 8725:2017 під час здійснення інструментальних вимірювань, використовуючи лише газоаналізатор ОКСИ 5М-5НД (який не має можливості вимірювати тиск), як наслідок у контролюючого органу не має законних підстав вважати, що викиди в атмосферне повітря перевищують граничні норми, адже вимірювання було здійснено без урахування норм чинного законодавства, інше на підставі норм одного показника. Адже якщо площа перерізу постійна, то швидкість газу, тиск газу та температура газу не є постійними величинами та можуть змінюватися в залежності від якості палива, температури навколишнього повітря, тиску атмосферного повітря, вологості атмосферного повітря та інше.
Пунктом 2 припису Інспекції від 21.02.2020 року №05/04-06 приписано провести оцінку впливу на довкілля змін в діяльності «фармацевтичне виробництво» ТОВ «МІКРОФОРМ» та отримати висновок з оцінки впливу на довкілля.
Позивач зазначив, що порушень екологічного законодавства на усунення яких, начебто направлений припис в цій частині, Товариство не допускало.
У пункті 3 припису від 21.02.2020 року №05/04-06 приписано: провести оцінку впливу на довкілля спиртосховища та складу сировини та матеріалів ТОВ "Мікрофарм" після змін, що відбулися, та отримати висновок з оцінки впливу на довкілля.
ТОВ «Мікрофарм» зазначило, що не могло порушити п.п.6, 7 ч.2, 3 ст. 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», адже ця норма згідно її змісту до товариства не може бути застосована, бо планова діяльність уже здійснювалась на час прийняття закону.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з таких вимог чинного законодавства.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (далі Закон №877-V).
Як встановлено статтею 1 Закону №877-V 0державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Частиною четвертою статті 4Закону №877-V передбачено, що виключно законами встановлюються органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.
Відповідно до статті 34 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25.06.1991 №1264-XII(даліЗакон №1264-XII) завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами.
Згідно з частиною першою статті 35 Закону №1264-XIIдержавний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
За змістом пункту «а» частини першої статті 20-2 Закону №1264-XII до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства, зокрема: про екологічну та радіаційну безпеку; про охорону та раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів; про охорону атмосферного повітря; про поводження з відходами; щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов.
Із наведеного вбачається, що контроль за охороною навколишнього природного середовища та використання природних ресурсів покладено на Державну екологічну інспекцію України та її територіальні органи. З цією метою вони в межах своїх повноважень та у визначеному законодавством порядку проводять перевірки, з-поміж іншого, суб`єктів господарювання на предмет дотримання вимог природоохоронного законодавства.
Згідно з Положенням про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 №275, Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Пунктами 2, 3 розділу І «Загальні положення» Положення визначено, що інспекція у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем`єр-міністра України, наказами Міністерства екології та природних ресурсів України, дорученнями Міністра екології та природних ресурсів, його заступників, наказами Держекоінспекції, дорученнями Голови Держекоінспекції, актами Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних державних адміністрацій, обласних рад, іншими актами законодавства України, а також цим Положенням.
Основними завданнями Інспекції є реалізація повноважень Держекоінспекції у межах відповідної території.
Підпунктами 3, 4 пункту 2 розділу ІІ «Функції інспекції» Положення Держекоінспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про охорону, раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів, зокрема, щодо наявності та додержання умов дозволів, установлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин, лімітів забору і використання води та скидання забруднюючих речовин; про охорону атмосферного повітря, зокрема щодо наявності та додержання умов дозволів на викиди забруднюючих речовин.
Таким чином, Державна екологічна інспекція України та її територіальні органи, зокрема, Державна екологічна інспекція у Харківській області є повноважним органом щодо реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем під час перевірки додержання суб`єктом господарювання ТОВ «МІКРОФАРМ» вимог природоохоронного законодавства було встановлено ряд порушень, у зв`язку з якими винесено спірний припис.
Правові і організаційні основи та екологічні вимоги в галузі охорони атмосферного повітря, визначені Закон України «Про охорону атмосферного повітря» (далі - Закон №2707), який спрямований на збереження та відновлення природного стану атмосферного повітря, створення сприятливих умов для життєдіяльності, забезпечення екологічної безпеки та запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров`я людей та навколишнє природне середовище.
Згідно із положеннями статті 12 Закон №2707, господарська чи інші види діяльності, пов`язані з порушенням умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів на його стан, передбачених дозволами, може бути обмежена, тимчасово заборонена (зупинена) або припинена відповідно до законодавства.
Відповідно до ст. 1 Закону №2707 - забруднюючою речовиною визнається речовина хімічного або біологічного походження, що присутня або надходить в атмосферне повітря і може прямо або опосередковано справляти негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища; викид це надходження в атмосферне повітря забруднюючих речовин або суміші таких речовин; джерелом викиду визнається об`єкт (підприємство, цех, агрегат, установка, транспортний засіб тощо), з якого надходить в атмосферне повітря забруднююча речовина або суміш таких речовин.
Статтею 10 Закону №2707 передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані: серед іншого здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо.
При цьому, за визначенням, наведеним у пункті 2 Порядку проведення та оплати робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №302 від 13.03.2002, дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (далі - дозвіл) - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам-підприємцям (далі - суб`єкт господарювання) експлуатувати об`єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну.
Статтею 11 Закону №2707 визначено, що для забезпечення екологічної безпеки, створення сприятливого середовища життєдіяльності, запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров`я людей та навколишнє природне середовище здійснюється регулювання викидів найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Перелік забруднюючих речовин переглядається Кабінетом Міністрів України не менше одного разу на п`ять років за пропозицією центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, і центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.
За поданням обласних, Київської, Севастопольської міських державних адміністрацій, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища і центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, органи місцевого самоврядування з урахуванням особливостей екологічної ситуації регіону, населеного пункту можуть додатково встановлювати перелік забруднюючих речовин, за якими здійснюється регулювання їх викидів на відповідній території.
За поданням обласних, Київської, Севастопольської міських державних адміністрацій, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища і центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, органи місцевого самоврядування, у разі перевищення нормативів екологічної безпеки, на відповідній території затверджують відповідно до закону програми оздоровлення атмосферного повітря, здійснюють заходи щодо зменшення забруднення атмосферного повітря.
Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.
До першої групи належать об`єкти, які взяті на державний облік і мають виробництва або технологічне устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До другої групи належать об`єкти, які взяті на державний облік і не мають виробництв або технологічного устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До третьої групи належать об`єкти, які не належать до першої і другої груп.
Строк дії дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, суб`єкту господарювання, об`єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, - сім років, об`єкт якого належить до другої групи, - десять років, об`єкт якого належить до третьої групи, - необмежений.
Таким чином, законодавець встановив, що виключно на підставі дозволу викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря здійснюється функціонування стаціонарними джерелами (об`єктами).
Згідно до Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємства, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України №7 від 10.02.1995, інвентаризація викидів це систематизація інформації про розміщення джерел забруднення атмосфери на території, види і кількісний склад забруднюючих речовин, що викидаються у атмосферне повітря. Інвентаризація включає в себе характеристику технології, газоочисних установок з точки зору утворення і відведення забруднюючих речовин, визначення параметрів стаціонарних джерел викидів, а також характеристику неорганізованих джерел. Інвентаризація викидів забруднюючих речовин може проводитись як в повному обсязі, так і вибірково по визначенню параметрів окремих джерел утворення або викидів, визначенню якісних і кількісних характеристик окремих забруднюючих речовин, що відводяться в атмосферне повітря при експлуатації технологічного обладнання. Стаціонарним джерелом забруднення атмосфери визнається підприємство, цех, агрегат, установка або інший нерухомий об`єкт, що зберігає свої просторові координати протягом певного часу і здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферу. Джерелом забруднення атмосфери є об`єкт, з якого поширюється забруднююча речовина.
На виконання статті 11 Закону №2707 постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, викиди яких в атмосферне повітря підлягають регулюванню» №1598 від 29.11.2001, затверджено перелік найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, викиди яких в атмосферне повітря підлягають регулюванню.
Системний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря є обов`язковою умовою для провадження діяльності підприємствами, цехами, агрегатами, установками або іншими нерухомими об`єктами, яка пов`язана із надходженням в атмосферне повітря речовин хімічного або біологічного походження, що мають або можуть мати негативний вплив на здоров`я людини і стан навколишнього природного середовища, та перелік яких, як найбільш поширених і небезпечних, затверджено постановою Кабінету Міністрів України №1598 від 29.11.2001.
Здійснення суб`єктами господарювання зазначеної діяльності без відповідного дозволу є підставою для зупинення повністю або частково, виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання, за рішенням суду. Разом з тим, обставини надходженням в атмосферне повітря речовин хімічного або біологічного походження (за переліком найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, викиди яких в атмосферне повітря підлягають регулюванню), від стаціонарних джерел забруднення атмосфери, мають бути зафіксовані актом, складеним за результатами здійснення державного нагляду (контролю).
Підпунктом 9 пункту 2 розділу ІІІ «Організація діяльності Інспекції» Положень про територіальні органи Держекоінспекції, затверджених наказом Міністерство екології та природних ресурсів України №312 від 11.08.2017 визначено, що Інспекція для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема здійснювати відбір проб та інструментально-лабораторні вимірювання показників складу та властивостей викидів стаціонарних джерел забруднення атмосферного повітря.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем в акті перевірки зазначено, що під час перевірки спеціалістами відділу Держекоінспекції здійснений відбір проб організованих викидів стаціонарних джерел викидів ТОВ «МІКРОФАРМ» №№ 4, 13 (топкові).
Акт складений за результатом проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктами господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів №169/11-02/04-06 від 17.02.2020 не містить інформацію про результати проведеного інструментально-лабораторного контролю, Відповідач зазначає, що під час проведення інструментальних вимірювань вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах на стаціонарних джерелах №№ 4, 13 ТОВ «МІКРОФАРМ» не було технічної можливості провести прямі вимірювання масової витрати забруднюючих речовин через невідповідність портів для відбору проб вимогам ДСТУ 8725:2017 «Якість повітря. Викиди стаціонарних джерел. Методи визначення швидкості та об`ємної витрати газопилових потоків», а саме: наявні порти для здійснення відбору проб промислових викидів не дозволяли застосувати обладнання, яке використовується відділом інструментально-лабораторного контролю Інспекції.
У зв`язку з цим, дані об`ємної витрати газоповітряної суміші взяті з довідки, наданої ТОВ «МІКРОФАРМ» листом від 12.02.2020, які становлять: джерело викидів №4 - 0,193 м3/с, джерело викидів №13 - 0,117 м3/с.
В запереченні на акт позивачем вказувалось, що 12.02.2020 були проведені прямі інструментальні вимірювання на двох джерелах викиду - на джерелі №4 (твердопаливний котел Heiztechnik) та на джерелі №13 (газовий котел Protherm-50).
Підприємство у позові не згодне з протоколом вимірювань, адже відповідно до ДСТУ 8725:2017 «Якість повітря. Викиди стаціонарних джерел. Методи визначення швидкості та об`ємної витрати газопилових потоків» об`ємні витрати газу визначають обчисленням за значенням середньої швидкості газу і площі вимірювального перерізу газоходу.
Так, відповідно до п. 1.14.5 Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України №7 від 10.02.1995 (далі - Інструкція), стаціонарне джерело забруднення атмосфери - підприємство, цех, агрегат, установка або інший нерухомий об`єкт, що зберігає свої просторові координати протягом певного часу і здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферу .
Відповідно до п. 2.1 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №639 від 10.12.2008 (далі - Методика), наднормативними викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря вважаються, зокрема, викиди забруднюючих речовин, на які відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, уключаючи окремі забруднюючі речовини, викиди яких підлягають регулюванню відповідно до законодавства.
Факт наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря встановлюється державними інспекторами за результатами інструментально-лабораторних методів контролю, документальної перевірки суб`єктів господарювання та розрахунковими методами (п. 2.2 Методики).
При визначенні наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря інструментально-лабораторними методами контролю використовуються результати інструментально-лабораторних вимірювань лабораторій, які атестовані на право проведення відповідних інструментально-лабораторних вимірювань. Дані таких вимірювань мають бути зафіксовані в журналах первинної облікової документації, у робочих журналах лабораторій або у звітах про інструментально-лабораторні вимірювання.
З аналізу вказаних приписів законодавства, слід дійти висновку, що встановлені викиди мають бути зафіксовані в акті перевірки, крім того має бути розрахована маса таких викидів, їх якісний склад забруднюючих речовин в атмосферне повітря.
Відповідно до стовпців 4-7 протоколу прямих вимірювань №169/11-02 від 12.02.2020, параметри газопилового потоку (у місці відбору проб) є необхідною складовою проведення відповідних вимірювань на вміст забруднюючих речовин.
Згідно з п. 7.1 ДСТУ 8725:2017 "Якість повітря. Викиди стаціонарних джерел. Методи визначення швидкості та об`ємної витрати газопилових потоків" для отримання достовірних результатів вимірювання швидкості газового потоку вибирають на лежне розташування на газоході вимірювальної секції, вимірювального перерізу, вимірювальних портів, вимірювальних точок; визначають мету вимірювання і планують вимірювання; обстежують місце вимірювання; готують ЗВТ і допоміжні пристрої до вимірювання.
Відповідно до пункту 11.1 цього ДСТУ протокол вимірювання параметрів газового потоку може бути окремим документом або додатком до протоколу вимірювання концентрації забруднювальних речовин інструментальним методом, або до протоколу (акта) відбирання проб.
11.1.1 Протокол має містити принаймні таку інформацію:
назву й адресу організації, назву підрозділу, що виконує вимірювання;
назву й адресу підприємства, де виконують вимірювання;
мету вимірювання;
дату виконання вимірювань, час початку й закінчення вимірювань;
посилання на нормативні документи, відповідно до яких виконують вимірювання;
характеристику ДВ, режим роботи ДУ під час вимірювань тощо;
розташування вимірювальної секції (до/після вентилятора, до/після ГОУ, на вертикальній, горизонтальній чи похилій ділянці газоходу); довжину вимірювальної секції;
характеристику й параметри вимірювального перерізу (круглий або прямокутний); результати обчислення діаметра або довжин сторін, результати обчислення середнього значення діаметра або довжин сторін, гідравлічного діаметра, площі вимірювального перерізу;
розраховані значення коефіцієнта кратності гідравлічному діаметру та довжин вимірювальної, вхідної й вихідної секцій;
визначену кількість вимірювальних точок на вимірювальних лініях; значення коефіцієнтів для розрахунку координат вимірювальних точок на вимірювальній лінії (дозволено не наводити в разі комп`ютерних розрахунків) та розраховані координати кожної точки вимірювання;
результати вимірювання динамічного тиску в кожній вимірювальній точці вимірювального перерізу: покази ЗВТ, їх середнє значення, значення коефіцієнта пневмометричної трубки; значення динамічного тиску;
результати вимірювання повного тиску: покази ЗВТ в кожній вимірювальній точці вимірюваль ного перерізу, їх середнє значення; результати розрахунків статичного тиску в кожній вимірювальній точці. У разі безпосереднього вимірювання статичного тиску за допомогою трубки ОСОБА_1 значень повного тиску не наводять;
результат обчислення середнього значення статичного тиску в вимірювальному перерізі та абсолютного тиску газу;
результати вимірювання атмосферного тиску, їх середнє значення;
координати точок вимірювання температури газу, покази ЗВТ, розрахунки середнього значення (у Кельвінах та градусах Цельсія);
розраховане значення густини газу за нормальних і реальних умов;
розраховані значення швидкості газового потоку в кожній вимірювальній точці вимірювального перерізу та їх середнє значення;
розраховане значення об`ємної витрати за реальних умов, нормальних і, за необхідності, при ведених до стандартних умов тощо,
реальні умови навколишнього середовища під час виконання вимірювання (температура повітря тощо);
перелік ЗВТ, що застосовували під час вимірювання (назву, тип, заводський номер, довжину пневмометричних трубок) та відомості з повірки зазначених ЗВТ.
У пункті 11.1.2 цього ДСТУ зазначено, що рекомендовану форму протоколу наведено в додатку Д (довідковий) ДСТУ 8725:2017.
Натомість, протокол вимірювання параметрів газового потоку не складено відповідачем та не додано до протоколу вимірювання концентрації забруднювальних речовин або до протоколу (акта) відбирання проб.
Суд зауважує, що складений позивачем акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Мікрофарм" повну інформацію про параметри газопилового потоку також не містить.
Тобто, параметри газопилового потоку у місці відбору проб визначені відповідачем не в повному обсязі, а наданих позивачем показників об`ємної витрати газоподібної суміші не достатньо для отримання достовірних результатів вимірювання викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря.
Відповідачем також не заперечується факт відсутності технічної можливості провести прямі вимірювання масової витрати забруднюючих речовин.
Щодо вимог припису викладених в пунктах 2, 3 оскаржуваного припису, суд зазначає наступне.
18 грудня 2017 року, в Україні набув чинності Закон України «Про оцінку впливу на довкілля». Закон встановлює правові та організаційні засади оцінки впливу на довкілля, спрямованої на запобігання шкоді довкіллю, забезпечення екологічної безпеки, охорони довкілля, раціонального використання і відтворення природних ресурсів, у процесі прийняття рішень про провадження господарської діяльності, яка може мати значний вплив на довкілля, з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» здійснення оцінки впливу на довкілля є обов`язковим у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті. Така планована діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планованої діяльності.
За умовами статті 1 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» планована діяльність - планована господарська діяльність, що включає будівництво, реконструкцію, технічне переоснащення, розширення, перепрофілювання, ліквідацію (демонтаж) об`єктів, інше втручання в природне середовище; планована діяльність не включає реконструкцію, технічне переоснащення, капітальний ремонт, розширення, перепрофілювання об`єктів, інші втручання в природне середовище, які не справляють значного впливу на довкілля відповідно до критеріїв, затверджених Кабінетом Міністрів України.
У відповідності до пункту 2 статті 16 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» діяльність підприємств тимчасово забороняється (зупиняється) у разі порушення законодавства у сфері оцінки впливу на довкілля, зокрема у разі недотримання під час провадження господарської діяльності, експлуатації об`єктів, інших втручання у природне середовище і ландшафти, у тому числі з видобуванням корисних копалин, використанням техногенних родовищ корисних копалин, екологічних умов, передбачених у висновку з оцінки впливу на довкілля, рішенні про провадження планованої діяльності та проектах будівництва, розширення, перепрофілювання, ліквідації (демонтажу) об`єктів, інших втручань у природне середовище і ландшафти, у тому числі з видобуванням корисних копалин, використанням техногенних родовищ корисних копалин, а також змін у цій діяльності або подовження строків її провадження, - до моменту забезпечення виконання таких екологічних умов.
Відповідно до пункту 2 статті 17 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» дія цього Закону не поширюється на суб`єктів господарювання, які отримали рішення про провадження планованої діяльності до набрання чинності цим Законом, крім випадків, передбачених пунктом 22 частини другої та пунктом 14 частини третьої статті 3 цього Закону.
З опису виявлених порушень зазначено, що: «В ході перевірки встановлено, що на підприємстві відбулися зміни та розширення, а саме: в лабораторії адміністративного корпусу облаштовано хроматографічну кімнату, в якій встановлено газовий та рідинний хроматографії, та від якої здійснюються викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря (дж. №8). Оцінка впливу на довкілля змін в діяльності «фармацевтичне виробництво» ТОВ «МІКРОФАРМ» не проводилась, висновок з оцінки впливу па довкілля відсутній. Таким чином, встановлено що ТОВ «МІКРОФАРМ» здійснює провадження господарської діяльності (фармацевтичне виробництво) після змін, що відбулися в діяльності «фармацевтичне виробництво" у зв`язку із облаштуванням хроматографічної кімнати в адміністративного корпусу, без відповідного висновку з оцінки впливу на довкілля».
В пункті 4 опису виявлених порушень зазначено, що «відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» до другої категорії видів планової діяльності та об`єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля і підлягають оцінці впливу на довкілля відносяться «зберігання хімічних продуктів (базисні і витратні склади, сховища, бази)». На території ТОВ «МІКРОФАРМ» розташоване спиртосховище та склад сировини та матеріалів. В ході перевірки встановлено, що на підприємстві відбулися зміни, а саме: приміщення спиртосховища було оснащене системою витяжної вентиляції (дж. №10), облаштовано кімнату зберігання прекурсорів на складі сировини та матеріалів (дж. №17) та встановлено систему витяжної вентиляції від приміщення складу сировини та матеріалів (дж. №18). Оцінка впливу на довкілля спиртосховища та складу сировини та матеріалів після вищевказаних змін ТОВ «МІКРОФАРМ» не проводились, висновок з оцінки впливу на довкілля відсутній.
Таким чином, встановлено що ТОВ «МІКРОФАРМ» здійснює провадження господарської діяльності «зберігання хімічних продуктів (базисні і витратні склади, сховища, бази)» після змін, що відбулися на спиртосховищі та на складі сировини та матеріалів, без відповідного висновку з оцінки впливу на довкілля».
Суд зазначає, що відповідно до п.6 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» до першої категорії видів планованої діяльності та об`єктів, які можуть мати значний вплив па довкілля і підлягають оцінці впливу на довкілля відноситься «хімічне виробництво, в тому числі виробництво основних хімічних речовин, хімічно-біологічне, біотехнічне, фармацевтичне виробництво з використанням хімічних і біологічних процесів, регуляторів росту рослин, мінеральних добрив, полімерних і полімервмісних матеріалів, лаків, фарб, еластомерів, пероксидів та інших хімічних речовин; виробництво та зберігання наноматеріалів потужністю понад 10 тонн на рік».
ТОВ «МІКРОФАРМ» є підприємством, що спеціалізується на виробництві аерозольних фармацевтичних препаратів та спреїв. На підприємстві в наявності робочий проект організації виробництва протиасматичних аерозолів, виконаний у 1999 році ВАТ «Медпромпроект», у складі якого розроблений розділ ОВНС. Проект отримав позитивний висновок державної екологічної експертизи від 26.09.2000 №338. Підприємство введено в експлуатацію актом державної приймальної комісії від 14.06.2001. Зазначені висновки, містяться також у акті перевірки №169/11-02/04-06 від 17.02.2020.
Таким чином, здійснення оцінки впливу на довкілля є обов`язковим при прийнятті рішення про провадження планованої діяльності з фармацевтичного виробництва, а у разі, якщо таке рішення було отримано до набрання чинності Законом України «Про оцінку впливу на довкілля» - лише при розширенні та зміні, включаючи перегляд або оновлення умов провадження планованої діяльності, встановлених (затверджених) рішенням про провадження планованої діяльності або подовження строків її провадження, реконструкцію, технічне переоснащення, капітальний ремонт, перепрофілювання діяльності з видобування корисних копалин.
Як встановлено з матеріалів справи, спеціальний висновок державної екологічної експертизи №338 виданий позивачу - 26.09.2000, тобто до набрання чинності Законом України «Про оцінку впливу на довкілля».
На час проведення відповідачем позапланової перевірки у позивача були наявні всі необхідні документи щодо його діяльності, документи надавались Відповідачу для огляду під час проведення перевірки.
Також суд зазначає, що діяльність позивача в розумінні Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» не є планованою, адже здійснюється фактично і на підставі документів дозвільного характеру виданими до набрання чинності Закону України «Про оцінку впливу на довкілля».
Необхідно зазначити, що з дати реєстрації ТОВ «МІКРОФАРМ» незмінно здійснює основний вид діяльності - виробництво фармацевтичних препаратів.
Вищевказаний дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря був отриманий ТОВ «МІКРОФАРМ» з урахуванням змін, що відбулися в частині кількості стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та джерел утворення забруднюючих речовин в атмосферне повітря на стаціонарних джерелах викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря.
Згідно цього дозволу на ТОВ «МІКРОФАРМ» нараховується 22 стаціонарних джерела викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Суд зазначає, що кількісні зміни джерел викидів в рамках одного виду діяльності, відносно якого є висновок державної екологічної експертизи, не може додатково та/або повторно породжувати обов`язок у суб`єкта господарювання проводити оцінку впливу на довкілля, тим паче коли викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря зі стаціонарних джерел санкціоновані відповідним дозволом.
Враховуючи викладене, а також відсутність доказів розширення та зміни умов провадження позивачем діяльності, а також не відповідність її змісту плановій, в останнього відсутній обов`язок здійснювати оцінку впливу на довкілля, що свідчить про протиправність відображення вказаного положення як порушення, що підлягає усуненню, в оскаржуваному приписі.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач прийняв припис №05/04-06 від 21.02.2020 про усунення порушень природоохоронного законодавства не на підставі та не у встановленому чинним податковим законодавством порядку, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи вищезазначене суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,
Визнати протиправним та скасувати припис №05/04-06 від 21.02.2020 Державної екологічної інспекції у Харківській області про усунення порушень природоохоронного законодавства.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мікрофарм" сплачену суму судового збору в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції у Харківській області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Тітов