Справа № 560/3905/19
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2020-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/3905/19

Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.

Суддя-доповідач: Мацький Є.М.

02 липня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління ДПС у Хмельницькій області Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року (рішення прийнято у м. Хмельницький, повний текст рішення складено 23.03.2020, час його прийняття не зазначено) у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

1. У грудні 2019 року ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 01.11.2018 про накладення штрафу за несвоєчасну сплату ПДВ в розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу в розмірі 19041,00 грн та № від 30.07.2019 про накладення штрафу за несвоєчасну сплату ПДФО в розмір 5151,41 грн;

- визнати протиправними дії контролюючого органу щодо нарахування пені за несвоєчасну сплату податку на додану вартість у сумі 75558,87 грн та несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб у сумі 18670,81 грн.

2. У обґрунтування позову, позивач зазначила, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.08.2014 у справі № 822/3158/14 задоволено позов ДПІ у м. Хмельницькому щодо стягнення податкового боргу з ОСОБА_1 у сумі 120969,00 грн. За результатами вжитих заходів, після погашення боргу позивачем, 29.03.2018 від Другого міського відділу Державної виконавчої служби на адресу ДПІ у м. Хмельницькому надійшли кошти в сумі 120969,00 грн в рахунок погашення боргу ОСОБА_1 , однак, після такого погашення в картках платника податків ОСОБА_1 в автоматичному режимі податковим органом нарахована пеня з ПДВ у сумі 75558, 87 грн та з ПДФО у сумі 18670,81 грн. Також, до позивача застосовано штрафну санкцію за несвоєчасну сплату ПДВ в розмірі 20% погашеної суми податкового боргу в розмірі 19041,00 грн та винесено податкове повідомлення-рішення № від 01.11.2018 та застосовано штрафну санкцію за несвоєчасну сплату ПДФО в розмір 5151,41 грн згідно податкового повідомлення-рішення № від 30.07.2019.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

3.1. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного Управління ДФС у Хмельницькій області № від 01.11.2018 про накладення штрафу за несвоєчасну сплату податку на додану вартість в розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу в розмірі 19041,00 грн.

3.2. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного Управління ДФС у Хмельницькій області № від 30.07.2019 про накладення штрафу за несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 5151,41 грн.

3.3. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

3.4. Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 241 грн 92 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління ДПС у Хмельницькій області.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНИХ СКАРГ

4. Позивач, частково не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправними дій контролюючого органу щодо нарахування пені за несвоєчасну сплату податку на додану вартість у сумі 75558,87 гривень та несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб у сумі 18670,81 гривень, та ухвали в цій частині нове рішення про задоволення даної позовної вимоги.

4.1. Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов до неправильного висновку про те, що відлік строку давності щодо сплати нарахованої пені розпочався з моменту фактичної сплати позивачем податкового зобов`язання, а саме: з 29 березня 2018 року, оскільки граничний термін сплати пені закінчився 07 та 08 травня 2014 року, тобто ще до фактичного погашення податкових зобов`язань позивачем 29 березня 2018 року.

5. Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

5.1. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховано те, що позивачем в порушення положень пункту п. 54.5 ст. 54 , част.2 п. 57.3 ст. 57, п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України несвоєчасно сплачене визначене контролюючим органом податкове (грошове) зобов`язання, що відповідно до пункту 126.1 статті 126 цього Кодексу тягне за їй цієї собою відповідальність у вигляді штрафу у розмірах в залежності від кількості календарних днів затримки сплати зобов`язання.

5.2. Також вказав, що незалежно від того, з яких причин платником податку не було своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобов`язання, такий платник після фактичного погашення податкового боргу повинен сплатити пеню (штраф) у розмірі, який залежить від періоду прострочення. Податковий кодекс України не містить винятків для застосування пені (штрафу) за порушення граничних строків сплати узгодженої суми податкового зобов`язання в залежності від того, як платник податку її сплатив - добровільно чи на підставі рішення суду, в тому числі й у випадку розстрочення його виконання. Таким чином, враховуючи вищевикладене, до нарахування пені за порушення граничних строків сплати узгодженої суми податкового зобов`язання строк давності встановлений пунктом 102.1. статті 102 ПК України не застосовується, оскільки діючий Податковий кодекс України чітко встановлює початок та закінчення її нарахування.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

6. Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) на момент виникнення спірних правовідносин була зареєстрована як фізична особа-підприємець з 20.09.2005, основним видом діяльності якої є 46.31 Оптова торгівля фруктами й овочами.

7. Контролюючим органом в 2008 році проведено перевірку ФОП ОСОБА_1 та виявлено порушення ПК України про що зазначено в акті перевірки від 09.12.2008 №11570/17-1/ та винесено на підставі акта податкові повідомлення-рішення з податку на додану вартість №/2 від 16.02.2009, №/2 від 16.02.2009, з податку з доходів фізичних осіб, що є суб`єктами підприємницької діяльності №/2 від 16.02.2009.

8. Позивач оскаржила вказані податкові повідомлення-рішення, однак згідно ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.09.2012 позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень залишено без розгляду, яка набрала законної сили 17.09.2012.

9. Відповідно до постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.08.2014 у справі №822/3158/14 стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) податковий борг в сумі 120962 (сто двадцять тисяч дев`ятсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

10. Державним виконавцем Другого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції 23.10.2014 відкрито виконавче провадження №45202665 за виконавчим листом №822/3158/14 від 19.09.2014 про стягнення з ОСОБА_1 120962,00 грн на підставі заяви ДПІ у м.Хмельницькому від 23.10.2014.

11. У рахунок погашення податкового боргу ОСОБА_1 згідно постанови суду від 07.08.2014 за результатами вжитих заходів Другого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції 21.02.2018 надійшли кошти 29.03.2018.

12. Після погашення податкового боргу з податку з доходів фізичних осіб в сумі 25757,00 грн та податку на додану вартість в сумі 120969,00 грн в картках платника податків в автоматичному режимі нарахована пеня з ПДФО в сумі 18670,81 грн та з ПДВ у сумі 75558,87 грн.

13. Згідно з актом перевірки від 28.09.2018 №1439/22-01-13-05/, складеного за результатами камеральної перевірки своєчасності сплати узгодженої суми податкових зобов`язань згідно податкового повідомлення-рішення від 16.02.2009 №/2 з ФОП ОСОБА_1 , посадовими особами відповідача встановлено порушення вимог п.58.1 ст.58, п.50.1 ст.50 та п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України.

14. Відповідно до акту перевірки від 28.09.2018 №1439/22-01-13-05/ податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 01.11.2018 №, яким до позивача застосовано штрафну санкцію за несвоєчасну сплату податку на додану вартість в розмірі 20% погашеної суми в розмірі 19041,00 грн.

15. На підставі пункту 75.1 статті 75 розділу ІІ Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями в порядку статті 76 розділу ІІ Податкового кодексу України працівниками відповідача проведено камеральну перевірку по ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 щодо своєчасності сплати узгоджених сум податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за період з жовтня 2017 року по лютий 2018 року.

16. За результатами вказаної перевірки посадовими особами відповідача складено акт перевірки від 09.07.2019 №730/22-01-58-06/, в якому зафіксовано порушення вимог п.58.1 ст.58 та п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI.

17. На підставі акту перевірки від 09.07.2019 №730/22-01-58-06/ податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.07.2019 №, яким до позивача застосовано штрафну санкцію за несвоєчасну сплату податку на доходи з фізичних осіб в розмірі 20% погашеної суми в розмірі 5151,41 грн.

18. Не погодившись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями та діями відповідача щодо нарахування пені за несвоєчасну сплату податку на додану вартість у сумі 75558,87 грн та несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб у сумі 18670,81 грн, позивач вважає їх протиправними, а тому звернувся до суду з даним позовом.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

19. Позивач вважає, що заборгованість за згаданими податками належним чином погашена, а дії щодо нарахування пені за несвоєчасну сплату податку на додану вартість у сумі 75558,87 грн та несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб у сумі 18670,81 грн - протиправними.

20. Відповідач зазначив, що пеня та штрафна санкція з ПДФО та ПДВ виникли в результаті несвоєчасної сплати податкових зобов`язань, визначених контролюючим органом згідно акта перевірки від 09.12.2008 №11570/17-1/. Крім того, податкові повідомлення-рішення, винесені на підставі акта перевірки від 09.12.2008 № 11570/17-1/ позивачем оскаржувались в судовому порядку, проте в позові фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 було відмовлено. 21.02.2018 надійшли кошти з ПДФО в сумі 2745,79 грн, 27.02.2018 - 117 520,68 грн, з них 29.03.2018 кошти в сумі 95205,00 грн були перераховані на інший рахунок. 29.03.2018 надійшли кошти з ПДВ в сумі 120969,00 грн в рахунок погашення податкового боргу ОСОБА_1 , за результатами вжитих заходів Другим міським відділом Державної виконавчої служби. Зазначає, що нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження). Таким чином, у ОСОБА_1 після погашення податкового боргу з ПДФО в сумі 25757,00 грн та з ПДВ в сумі 120969,00 грн в картках платника податків в автоматичному режимі нарахована пеня з ПДФО у сумі 18670,81 грн та з ПДВ у сумі 75558,87 грн.

20.1. Також вказав, що відповідно до вимог ст. 126 Податкового Кодексу у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу. До позивача застосовано штрафну санкцію за несвоєчасну сплату ПДВ в розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу в розмірі 19041,00 грн та штрафну санкцію за несвоєчасну сплату ПДФО в розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу в розмірі 5151,41 грн. Зокрема, застосовано штрафну санкцію за несвоєчасну сплату ПДВ в розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу в розмірі 19 041 грн ( ППР від 01.11.2018 № ): податковий борг в сумі 62450 грн. х 20% = 12490 грн; податковий борг в сумі 1530 грн. х 20% = 306 грн; податковий борг в сумі 31225 грн. х 20% = 6245 грн. Також до позивача застосовано штрафну санкцію за несвоєчасну сплату ПДФО в розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу в розмірі 5151,41 грн (ППР від 30.07.2019 № ) податковий борг в сумі 25757 грн. х 20% = 5151,40 грн.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

21. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

22. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

23. Відповідно до п.п. 14.1.39. п. 14.1. ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

24. Податкове зобов`язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк, п.п. 14.1.156. п. 14.1 ст. 14 ПК України).

25. Податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (п.п.14.1.175. п. 14.1. ст. 14 ПК України), а податковою вимогою - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу (п.п. 14.1.153. п. 14.1. ст. 14 ПК України)

26. Згідно з п.п.14.1.162. п.14.1. ст.14 ПК України пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

27. Відповідно до п.57.3. ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

28. Відповідно до вимог п. 54.5 ст. 54 ПК України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

29. Згідно п.56.18 ст.56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили

30. Відповідно до вимог ч.2 п.57.3 ст.57 ПК України у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

31. Відповідно до п.126.1 ст.126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

32. Суд першої інстанції, скасовуючи податкові повідомлення-рішення № від 01.11.2018 про накладення штрафу за несвоєчасну сплату ПДВ в розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу в розмірі 19041,00 грн та № від 30.07.2019 про накладення штрафу за несвоєчасну сплату ПДФО в розмір 5151,41 грн, виходив з того, що граничними термінами сплати узгоджених грошових зобов`язань, визначених відповідачем податковими повідомленнями - рішеннями: № від 01.11.2018, № від 30.07.2019, стали: з ПДВ - 08.05.2014 , а з ПДФО - 07.05.2014 відповідно, тому з цього моменту і почався відлік у відповідача на проведення перевірки та прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, тобто протягом 1095 днів. Отже, оскільки пункт 102.1 статті 102 ПК України пов`язує втрату права контролюючого органу для нарахування податкових зобов`язань із закінченням 1095-денного терміну, що настає за останнім днем сплати грошових зобов`язань, то дії відповідача щодо нарахування штрафних санкцій за спірними податковими повідомленнями - рішеннями є протиправними, адже з моменту граничного строку сплати таких зобов`язань та до моменту винесення податкових рішень минуло більше як 1095 днів.

33. Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з урахуванням такого.

34. З матеріалів справи вбачається, що до позивача застосовано штрафну санкцію за несвоєчасну сплату податку на додану вартість в розмірі 20% погашеної суми податкового боргу в розмірі 19041 грн та штрафну санкцію за несвоєчасну сплату податку з доходів фізичних осіб в розмірі 20% погашеної суми податкового боргу в розмірі 5151,41 грн.

35. Штрафна санкція з ПДФО та ПДВ виникла в результаті несвоєчасної сплати податкових зобов`язань, визначених контролюючим органом згідно акта перевірки від 09.12.2008 №11570/17-1/.

36. Прийняті податкові повідомлення-рішення на підставі акта перевірки від 09.12.2008 № 11570/17-1/ позивачем оскаржувались в судовому порядку, проте згідно з ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.09.2012 позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень залишено без розгляду.

37. Відповідно до статті 114 ПК України граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

38. Згідно з пунктом 102.1. статті 102 ПК України, контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку, зокрема подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

39. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що граничними термінами сплати узгоджених грошових зобов`язань, визначених відповідачем податковими повідомленнями - рішеннями: № від 01.11.2018, № від 30.07.2019, стали: з ПДВ - 08.05.2014 , а з ПДФО - 07.05.2014 відповідно, тому з цього моменту і почався відлік у відповідача на проведення перевірки та прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, тобто протягом 1095 днів.

40. Отже, оскільки пункт 102.1 статті 102 ПК України пов`язує втрату права контролюючого органу для нарахування податкових зобов`язань із закінченням 1095-денного терміну, що настає за останнім днем сплати грошових зобов`язань, то суд першої інстанції обґрунтовано визнав протиправними дії відповідача щодо нарахування штрафних санкцій за спірними податковими повідомленнями - рішеннями, адже з моменту граничного строку сплати таких зобов`язань та до моменту винесення податкових рішень минуло більше як 1095 днів.

41. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 травня 2018 року по справі №820/3544/17.

42. З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що податкові повідомлення-рішення № від 01.11.2018, № від 30.07.2019 є протиправними та підлягають скасуванню.

43. Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновки суду першої інстанції та не дають правові підстави для скасування судового рішення в оскаржуваній частині.

44. Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій контролюючого органу щодо нарахування пені за несвоєчасну сплату податку на додану вартість у сумі 75558,87 грн та несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб у сумі 18670,81 грн, то суд першої інстанції дійшов висновку, що дана позовна вимога є необґрунтованою, оскільки до нарахування пені за порушення граничних строків сплати узгодженої суми податкового зобов`язання строк давності, встановлений пунктом 102.1. статті 102 ПК України, не застосовується, позаяк діючий Податковий кодекс України чітко встановлює початок та закінчення її нарахування.

45. Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду з урахуванням такого.

46. З матеріалів справи вбачається, що за результатами виконавчого провадження, 21.02.2018 надійшли кошти з ПДФО в сумі 2745,79 грн, 27.02.2018 - 117520,68 грн, з них: 29.03.2018 кошти в сумі 95205,00 грн перераховані на інший рахунок. 29.03.2018 надійшли кошти з ПДВ в сумі 120969,00 грн в рахунок погашення податкового боргу ОСОБА_1 , за результатами вжитих заходів Другим міським відділом Державної виконавчої служби.

47. Позивачу після погашення податкового боргу в сумі 25757,00 грн та в сумі 120969,00 грн в картках платника податків, в автоматичному режимі нарахована пеня з ПДФО у сумі 18670,81 грн та з ПДВ у сумі 75558,87 грн.

48. Як зазначалось, граничними термінами сплати узгоджених грошових зобов`язань, визначених відповідачем податковими повідомленнями - рішеннями: № від 01.11.2018, № від 30.07.2019, стали: з ПДВ - 08.05.2014, а з ПДФО - 07.05.2014 відповідно, тому з цього моменту і почався відлік у відповідача на проведення перевірки та прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, тобто протягом 1095 днів.

49. Отже, станом на фактичну дату погашення податкового зобов`язання (29.03.2018) закінчився строк, визначений пунктом 102.1. статті 102 ПК України (1095 днів).

50. За вказаний час відповідачем не визначено позивачу суму будь-яких грошових зобов`язань.

51. Таким чином, враховуючи те, що пункт 102.1 статті 102 ПК України пов`язує втрату права контролюючого органу для нарахування податкових зобов`язань із закінченням 1095-денного терміну, що настає за останнім днем сплати грошових зобов`язань, колегія суддів погоджується з доводами позивача про протиправність дій відповідача щодо автоматичного нарахування пені за несвоєчасну сплату грошових зобов`язань, оскільки граничний термін нарахування пені закінчився 07 та 08 травня 2014 року, тобто ще до фактичного податкового боргу 29 березня 2018 року.

52. Отже, суд першої інстанції дійшов до неправильного висновку про те, що відлік строку давності щодо сплати нарахованої пені розпочався з моменту фактичної сплати позивачем податкового зобов`язання, а саме: з 29 березня 2018 року.

53. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 травня 2018 року у справі №820/3544/17, у якому зазначено, що помилковим є висновок судів, пов`язуючи відлік строку давності у 1095 днів із фактичною сплатою позивачем узгодженої у минулих роках суми податкового зобов`язання. В той час, як норма пункту 102.1 стаття 102 ПК України пов`язує відлік строку давності саме із останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань.

54. За наведеного, доводи апеляційної скарги позивача знайшли своє підтвердження, тому рішення суду в частині відмови у задоволенні згаданої позовної вимоги підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення позовної вимоги щодо визнання протиправними дії контролюючого органу щодо нарахування пені за несвоєчасну сплату податку на додану вартість у сумі 75558,87 грн та несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб у сумі 18670,81 грн.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНИХ СКАРГ.

55. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

56. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

57. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

58. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

59. Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

60. Переглянувши судове рішення в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції, відмовивши у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправними дії контролюючого органу щодо нарахування пені за несвоєчасну сплату податку на додану вартість у сумі 75558,87 грн та несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб у сумі 18670,81 грн, допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення в цій частині та ухвалення нового рішення про задоволення даної позовної вимоги. У зв`язку з цим апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню. У решті рішення суду прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків прийнятого судом рішення, а тому іншу його частину слід залишити без змін.

VІІ. СУДОВІ ВИТРАТИ

61. Відповідно до квитанцій № 41533 від 02 грудня 2019 року, № 84477 від 22.04.2020 позивач сплатив судовий збір за подачу адміністративного позову 1184,22 грн та апеляційної скарги в сумі 1413,45 грн.

62. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року в зв`язку із частковим задоволенням позову на користь ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 241 грн 92 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління ДПС у Хмельницькій області.

63. Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

64. Таким чином, до стягнення на користь позивача належить сплачений судовий збір в розмірі 2355,75 грн (942,30 за подачу адміністративного позову + 1413,45 за подачу апеляційної скарги) за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління ДПС у Хмельницькій області.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправними дії контролюючого органу щодо нарахування пені за несвоєчасну сплату податку на додану вартість у сумі 75558,87 грн та несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб у сумі 18670,81 грн.

Ухвалити у цій частині нову постанову, якою визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Хмельницькій області щодо нарахування пені за несвоєчасну сплату податку на додану вартість у сумі 75558,87 грн та несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб у сумі 18670,81 грн.

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відшкодувати Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 2355,75 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління ДПС у Хмельницькій області.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 02 липня 2020 року.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.