Справа № 420/3296/20
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2020-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3296/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якому позивач просить:

- визнати дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за заявою від 21.06.2018 року - неправомірними.

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 06.11.2019 року щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за заявою від 21.06.2018 року.

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком, починаючи з 11.05.2018 року.

21.04.2020 р. ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.

12.05.2020р. до суду надійшла уточнена позовна заява (вх.№18226/20), в якій позивач просить:

- визнати дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за заявою від 21.06.2018 року неправомірними;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 06.11.2019 року щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за заявою від 21.06.2018 року;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком, починаючи з 11.05.2018 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеської області протягом 10 (десяти) днів з дня набрання законної сили рішення суду по цій справі подати звіт про виконання судового рішення;

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 11.05.2018 року позивач досяг віку 60 років, у зв`язку з чим, на його думку, набув право на призначення пенсії за віком, в порядку ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та 21.06.2018 року звернувся із заявою щодо призначення мені пенсії за віком до Центрального Об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі. Проте Рішенням № 3344 від 05.07.2018 року йому відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з тим, що до страхового стажу не були враховані періоди роботи згідно трудової книжки, оскільки трудова книжка містила виправлення прізвища позивача. 06.02.2019 року позивач звернувся до Київського районного суду міста Одеси із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та рішенням суду від 10.04.2019 року заяву задоволено, встановлений факт належності ОСОБА_1 , трудової книжки серії НОМЕР_2 , оформленої 05.09.1975 року. Вищезазначене рішення суду набрало законної сили 13.05.2019 року. Після набрання рішенням суду законної сили позивач повторно (23.10.2019 року, 30.10.2019 року, 01.11.2019 року) звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявами щодо призначення пенсії, однак листом ГУ ПФУ України в Одеській області від 06.11.2019 року йому було відмовлено в призначенні пенсії. Вказану відмову позивач вважає протиправною, в зв`язку з чим звернувся до суду.

Ухвалою суду від 14.05.2020 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

25.05.2020р. від відповідача до суду надійшов відзив на уточнену позовну заяву (вх.№20026/20), в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.04.2019 по справі № 425/2525/19 встановлено факт належності позивачу трудової книжки серії НОМЕР_3 , оформленої 05.09.1975 року, яка містить зміни в написанні прізвища власника (шляхом закреслення та виправлення) - « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 ». Судове рішення набрало законної сили 13.05.2019р. З дати набрання вищевказаним рішенням законної сили наявні підстави для зарахування до стажу позивача відомостей, що містяться у трудовій книжці серії БТ-1 № 0414522. Згідно з п. 4.3 Порядку № 22-1 у разі відсутності необхідних для призначення пенсії документів, особа має право протягом 3-х місяців надати недостатні документи. Оскільки, рішення Київського районного суду м. Одеси від 10.04.2019р. по справі № 520/2525/19 набрало чинності після спливу 3-х місячного терміну встановленого для надання недостатніх документів, а тому призначити пенсію позивачу згідно із заявою від 21.06.2018р. не має законних підстав.

04.06.2020р. від позивача до суду надійшла відповідь на відзив (вх.№21438/20), в якій останній заперечував проти позиції відповідача викладеної у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

21.06.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Центрального Об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Центрального Об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 3344 від 05.07.2018 року відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з неврахуванням трудового стажу згідно трудової книжки БТ-1 № 0414522 (а.с.14).

ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду міста Одеси із заявою про встановлення факту що має юридичне значення.

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 10.04.2019 року по справі №520/2525/19 встановлено факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трудової книжки серії НОМЕР_2 , оформленої 05.09.1975 року, яка містить зміни в написанні прізвища власника (шляхом закреслення та виправлення) - « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 ». Рішення суду набрало законної сили 13.05.2019 року(а.с.15-16).

Позивач звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявами вхід. № 2775/К-11 від 23.10.2019р., 2857/К-11 від 30.10.2019р., №2857/1/К-11 від 01.11.2019р. про призначення пенсії.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №2775/К-11, 2857/К-11, 2857/1/К-11 від 06.11.2019р. відмовлено позивачу в призначенні пенсії, зазначено, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 10.04.2019р. по справі № 520/2525/19 набрало чинності після спливу 3-х місячного терміну встановленого для надання недостатніх документів, а тому призначити пенсію позивачу згідно із заявою від 21.06.2018р. не має законних підстав.

Не погоджуючись з даним рішенням позивач звернувся до суду.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг віку 60 років 11 травня 2018 року.

Трудовий стаж позивача підтверджується трудовою книжкою НОМЕР_5 -1 № 0414522 від 05.09.1975р. ОСОБА_1 (факт приналежності якої позивачу встановлено рішенням суду).

При вирішенні спору суд виходить із того, що відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV(надалі - Закон №1058-IV) законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно із ст.24 Закону України №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Як вже встановлено судом, досягнувши віку 60 років, позивач 21 червня 2018 року звернувся до Пенсійного органу із заявою про призначенні пенсії за у відповідності до статті 26 Закону України №1058-IV.

Підставою відмови Центрального Об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі в призначенні пенсії за віком, стало неврахуванням трудового стажу згідно трудової книжки БТ-1 № 0414522.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» трудова книжка є основним документом, що підтверджує загальний стаж роботи. Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Постановою Кабінету Міністрів України.

Позивач здійснив дії спрямовані на встановлення належності йому трудової книжки БТ-1 НОМЕР_6 0414522, шляхом подання відповідного позову до Київського районного суду міста Одеси та після набрання чинності відповідним рішенням суду від 13.05.2019 року, позивач повторно звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії.

Проте Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №2775/К-11, 2857/К-11, 2857/1/К-11 від 06.11.2019р. отримав відмову у призначенні пенсії, зазначену відмову обґрунтовано посиланням на п. 4.3 Порядку 22-1.

На що суд зазначає, що відповідно до абз. 5 п. 4.3 Порядку 22-1, у разі якщо на дату звернення особи за перерахунком пенсії відповідно до частини четвертої статті 42 Закону в реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про страховий стаж за двадцять четвертий місяць після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, за бажанням особи перерахунок пенсії проводиться за наявні місяці страхового стажу або після надходження відповідних даних за цей місяць за умови, якщо дані надійшли не пізніше трьох місяців від дня звернення за перерахунком пенсії. У цьому разі днем звернення за перерахунком пенсії є день приймання органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Таким чином, пунктом 4.3 допускається обмеження в перерахунку пенсії, у випадку порушення трьохмісячного строку надання додаткових документів з дати попереднього звернення, тоді як позивач звертався з заявою про призначення пенсії.

Пунктом 1 частини 1 ст. 45 Закону № 1058-ІV визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З урахуванням наведеного суд визнає, що рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області №2775/К-11, 2857/К-11, 2857/1/К-11 від 06.11.2019р. щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за заявою від 21.06.2018 року., ґрунтується на помилкових висновках пенсійного органу, є протиправним та підлягає скасуванню. Позовні вимоги в частині визнання дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за заявою від 21.06.2018 року протиправними та визнання протиправним та скасування рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області №2775/К-11, 2857/К-11, 2857/1/К-11 від 06.11.2019 року щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за заявою від 21.06.2018 року підлягають задоволенню

Стосовно позовних вимог про зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком, починаючи з 11.05.2018 року, судом встановлено наступне.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

При цьому, у випадку коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Оскільки рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області №2775/К-11, 2857/К-11, 2857/1/К-11 від 06.11.2019 року судом визнано протиправним і скасовано, то це означає, що заява позивача про призначення йому пенсії не вирішена належним чином, отже відповідач повинен прийняти нове рішення за заявою позивача.

Це означає, що свобода розсуду (дискреція) відповідача як суб`єкта владних повноважень щодо призначення пенсії позивачу за таких обставин зведена до мінімуму і передбачає прийняття лише одного рішення - про призначення позивачу такої пенсії.

Тому із застосуванням положень п.4 ст. 245 КАС України суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача розглянути заяви ОСОБА_1 вхід. № 2775/К-11 від 23.10.2019р., 2857/К-11 від 30.10.2019р., №2857/1/К-11 від 01.11.2019р. про призначення пенсії з урахуванням висновків суду.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Суд зазначає, що інститут судового контролю за виконанням судового рішення спрямований на забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві. Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках. З огляду на викладене суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимоги щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене суд вважає, що сплачений ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840,80грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 255, 243-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) пенсії за заявою від 21.06.2018 року, протиправними.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) №2775/К-11, 2857/К-11, 2857/1/К-11 від 06.11.2019 року щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) пенсії за заявою від 21.06.2018 року;

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) розглянути заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) вхід. № 2775/К-11 від 23.10.2019р., 2857/К-11 від 30.10.2019р., №2857/1/К-11 від 01.11.2019р. про призначення пенсії з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати за сплату судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок гривень) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Токмілова Л.М.

.