Справа № 420/706/20
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2020-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/706/20
Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2020 року (суддя Тарасишина О.М., м. Одеса, повний текст рішення складений 12 березня 2020 року) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

31 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 р. по 31.08.2018 р.;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 31.08.2018 р. в сумі 105442,00 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки учасникам бойових дій за період з 02.06.2015 р. по 31.08.2018 р.;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки учасникам бойових дій за період з 02.06.2015 р. по 31.08.2018 р. в сумі 21285,04 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення 31.08.2018 року із позивачем остаточного розрахунку при звільненні з військової служби та виключенні зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь позивача розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби та виключенні із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 за період з 01.09.2018 року по день фактичного розрахунку з розрахунку 386,22 грн. за календарний день;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь позивача компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, а саме: порушення строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 31.08.2018 р., порушення строків виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки учасникам бойових дій за період з 02.06.2015 р. по 31.08.2018 р.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2020 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.01.2016 р. по 31.08.2018 р. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 31.08.2018 р. в сумі 105442,00 грн. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати Позивачу грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки учасникам бойових дій за період з 02.06.2015 р. по 31.08.2018 р. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки учасникам бойових дій за період з 02.06.2015 р. по 31.08.2018 р. в сумі 21285,04 грн. В задоволенні іншої частини адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням ВЧ НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій відповідача щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення та стягнення з відповідача індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 31.08.2018 р. в сумі 105442,00 грн.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2020 року військовою частиною НОМЕР_1 не оскаржувалося.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що проведення індексації грошового забезпечення здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, перебуває в прямій залежності від фінансових ресурсів відповідних бюджетів, структурно взаємопов`язано з відповідними видатками головних розпорядників бюджетних коштів та не може виходити за їх межі. Крім того апелянт зазначає, що суд першої інстанції, стягуючи кошти, не дослідив розрахунки надані позивачем та не надав оцінку їхньої відповідності чинному законодавству.

За правилами ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, апеляційний суд розглядає справу виключно у межах апеляційної скарги.

Позивач рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не оскаржував, надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Позивач до 31.08.2018 року проходив військову службу в Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.08.2018 року №159 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини (а.с. 27).

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, індексація грошових доходів позивачу за період з 01.01.2016 року по 31.08.2018 року не нараховувалась та не виплачувалась, що підтверджується довідкою про види грошового забезпечення (а.с. 20).

Задовольняючи адміністративний позов ОСОБА_1 у даній частині суд першої інстанції виходив з того, що на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу відповідачем протиправно не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 року по 31.08.2018 року, що є порушенням вимог Закону №1282, Порядку №1078 та порушує права позивача. Разом з тим, суд першої інстанції виходив з того, що грошові кошти в сумі 105442,00 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Колегія суддів частково погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Складові грошового забезпечення для цілей обчислення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні визначаються ст. 9 Закону України №2011.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-XII (далі Закон №1282).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону №1282 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (ст. 4 Закону №1282).

Статтею 18 Закону України від 05.10.2000 №2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Згідно з пунктом 11 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Порядок №1078), підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (у 2016 році - 103 відсотка). Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до пункту 2 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

За змістом пункту 4 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Згідно з пунктом 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці.

Колегія суддів зауважує, що, відповідно до вимог законодавства, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Нормами Закону №1282 та Порядку №1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Пунктом 6 Порядку №1078 безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. В Законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів всіх рівнів.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Частиною 4 статті 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому зарплати без обмеження будь-яким строком (ст. 233 КЗпП України).

Індексація є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Колегія суддів зазначає, що відсутність бюджетного фінансування для проведення індексації, на яку в апеляційній скарзі посилається відповідач, на обов`язок відповідача її нараховувати та виплачувати не впливає.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ненарахування та невиплата позивачу індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 року по 31.08.2018 року є порушенням вимог Закону №1282, Порядку №1078 та порушує права позивача.

Однак, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача коштів у сумі 105442,00 грн., з урахуванням наступного.

Так, в резолютивній частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2020 року судом першої інстанції було зазначено конкретний розмір виплати у грошовому еквіваленті, який підлягає стягненню лише на підставі розрахунку, яких власноручно складено та підписано позивачем (а.с. 16-19).

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які розрахунки індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , складені відповідачем, що не заперечується позивачем у відзиві на апеляційну скаргу (а.с. 117).

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проте, судом першої інстанції, без будь-якого дослідження, оцінки та перевірки достовірності даного доказу, стягнуто з відповідача конкретну суму коштів, яка базується виключно на власноручно складеному позивачем розрахунку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що належним та ефективним способом захисту прав, свобод та інтересів позивача у цій частині позовних вимог, в даному випадку, є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 31.08.2018 року.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність ненарахування та невиплату позивачу індексації грошового забезпечення та наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 в цій частині, однак не погоджується с висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача заявленої позивачем суми.

Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, що виразилося у безпідставному, необґрунтованому та передчасному стягненні з відповідача спірних коштів, не надавши оцінки підставам та належності такого стягнення, а тому в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відтак, апеляційна скарга ВЧ НОМЕР_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2020 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 31.08.2018 р. в сумі 105442,00 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 31.08.2018 року.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов