Справа № 520/2380/2020
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

22 червня 2020 р. № 520/2380/2020

Харківський окружний адміністративний суд

у складі: головуючого судді - Білової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Ділбаряна А.А.,

за участі: позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Шапошника С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, Код ) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати податкову вимогу ГУ ДПС у Харківській області від 04.11.2019 №133096-57.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 року відкрито провадження у цій справі за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірна податкова вимога є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки податковим органом не враховано, що грошові зобов`язання, нараховані позивачу у податкових повідомленнях-рішеннях від 11.10.2019 № та №, позивач сплатив в межах строку, передбаченого пунктом 57.3 статті 57 ПК України, оскільки в довідці ГУ ДПС у Харківській області від 04.12.2019 р. зазначено, що датою закінчення нарахування пені є 25.10.2019 р. Тому, відсутні підстави вважати таке податкове зобов`язання податковим боргом.

25.03.2020 року до Харківського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач проти заявленого позову заперечував у повному обсязі, просив позовні вимоги залишити без задоволення, посилаючись на правомірність податкової вимоги, яку було складено у зв`язку з наявністю за даними ІТС Податковий блок, інформації, що станом на 16.01.2020 у ОСОБА_2 обліковується податковий борг (пеня) у сумі 59 610,41 гривні, нарахований відповідно до приписів п.129.1 ст. 129 ПК України.

30.03.2020 позивачем подано відповідь на відзив, в якій зазначено про підтримання позовних вимог в повному обсязі.

Протокольною ухвалою суду від 25.05.2020 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача, Головного управління ДПС у Харківській області, ОСОБА_3 - проти задоволення позовних вимог заперечував, просив в задоволенні позову відмовити, з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та додані до них докази, встановив наступні обставини.

Контролюючим органом на підставі акта перевірки ОСОБА_1 № 134/20-34-17-01-17/ від 18.03.2016 р. та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 08.08.2019 р. у справі № 820/85/18 прийнято податкові повідомлення - рішення від 11.10.2019 р. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування:

- № на загальну суму 170.00 грн., в тому числі: штрафна санкція - 170.00 грн.;

- № на загальну суму 94 830,02 грн., в тому числі: за основним платежем - 75 864.02 грн. та штрафними санкціями - 18 966.00 грн.

З метою вручення податкових повідомлень-рішень від 11.10.2019 № та №, контролюючим органом на адресу позивача - АДРЕСА_1 , було направлено рекомендований лист з повідомленням про вручення, який отримано позивачем 16.10.2019, що є датою вручення в розумінні положень ст. 42, п.58.3 ст. 58 Податкового кодексу України.

Суми зобов`язань, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях від 11.10.2019 № та №, було сплачено позивачем 25.10.2019 року.

ГУ ДПС у Харківській області 04.11.2019 р. було складено податкову вимогу № 133096-57 відносно ОСОБА_1 , відповідно до якої за позивачем обліковується податковий борг (пеня) в сумі - 59 610.41 грн.

Зазначену податкову вимога позивачем було оскаржено в адміністративному порядку до Державної податкової служби України.

За результатами оскарження спірної податкової вимоги, Рішенням про результати розгляду скарги від 17.01.2020 скаргу залишено без задоволення. Копію вказаного рішення позивач отримав - 22.01.2020 р.

Судом з матеріалів справи встановлено, що податкові повідомлення-рішення від 11.10.2019 № та № було винесено контролюючим органом на підставі Постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 08.08.2019 року у справі № 820/85/18, яка набрала законної сили за результатами судового оскарження позивачем податкового повідомлення-рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУДФС у Харківській області № від 10.05.2016 року.

В ході розгляду зазначеної вище справи судом апеляційної інстанції було встановлено наступні обставини.

Між позивачем (Позичальник) та Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (Банк) був укладений кредитний договір від 24 грудня 2007 року № 0, відповідно до умов якого банк надав позивачу кредитні кошти в розмірі 60000,00 доларів США, що було еквівалентно 303000,00 грн. за курсом Національного банку України на день укладення договору.

08 грудня 2011 року ПАТ "Дельта Банк" (Покупець) та ПАТ "УкрСиббанк" (Продавець) укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, у Додатку 1 до якого передано, зокрема, право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 24.12.2007.

Також 25 вересня 2013 року між позивачем та ПАТ "Дельта Банк" укладено Додатковий договір № 2 до договору про надання споживчого кредиту №0.

Згідно з пунктом 3 Додаткового договору від 25 вересня 2013 року сторони (позивач і ПАТ "Дельта Банк") домовились про прощення (анулювання) боргу за Договором №0 на суму 67704,18 доларів США (гривневий еквівалент якої становить 541159,51 грн), за умови сплати позивачем частини заборгованості за основним договором в сумі не менше, ніж 34000,00 доларів США.

25 вересня 2013 року позивачем сплачено на користь ПАТ "Дельта Банк" 34000,00 доларів США, що підтверджено копією квитанції №65264432, наявною в матеріалах справи.

Пунктом 4 Додаткового договору встановлено, що позичальник вважається повідомленим про те, що згідно підпункту "д" пункту 164.2.17 Податкового кодексу України він зобов`язаний самостійно сплатити податок з доходів, сума яких складає анульовану суму боргу розміром 67704,18 доларів США (еквівалент 541159,51 грн.) та відобразити їх у своїй річній податковій декларації.

Згідно з довідкою ПАТ "Дельта банк" № 05-3376668 від 13.10.2017 (т.1, а.с. 16), прощена сума заборгованості в розмірі 541159,51 грн складається з: 447608,32 грн - сума заборгованості по тілу кредиту, 93551,19 грн - проценти за користування кредитом.

У подальшому ПАТ «Дельта Банк» листом №15.3-10/274 від 12 листопада 2014 року подано до фіскальних органів Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) фізичним особам і сум утриманого податку (форма 1ДФ) за 2013 рік, яким повідомлено про анулювання (прощення) боргу позивачу.

У зв`язку з неподанням в установлений законом строк податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік платником податків фізичною особою ОСОБА_1 , на підставі наказу начальника ДПІ у Московському районі м. Харкова №91 від 04 лютого 2016 року головним державним ревізором-інспектором проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 .

За результатами проведеної перевірки складено акт від 18 березня 2016 року №134/20-34-17-01-07/, яким зафіксовано порушення позивачем пп. 49.18.4. п. 49.18. ст. 49, пп. 164.2.17 (д) п. 64.2. ст. 164, п. 179.1. ст. 179 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим зроблено висновок про заниження податку з доходів фізичних осіб за 2013 рік у сумі 91767,72 грн.

Порушення вказаних норм права контролюючий орган вбачав у неподанні позивачем декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік та, відповідно, несплаті податку на доходи фізичних осіб з доходів, отриманих у 2013 році у вигляді додаткового блага внаслідок анулювання (прощення) банком боргу фізичній особі ОСОБА_1 суми в розмірі 541159,51 грн.

Другий апеляційний адміністративний суд в ході розгляду справи № 820/85/18 дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 10.05.2016 № підлягає скасуванню в частині визначення позивачу грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем у розмірі 15903,70 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 3975,93 грн. (в частині, що стосується прощених кредитором відсотків).

В іншій частині - податкове повідомлення-рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУДФС у Харківській області № від 10.05.2016 року залишено в силі.

Відповідно до пп. 60.1.5 п. 60.1. ст. 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Відповідно до п. 60.4 ст. 60 ПК України у випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов`язання або податкового боргу.

Відтак, податкове повідомлення-рішення від 10.05.2016 № в частині, що стосується прощеного тіла кредиту, є відкликаним з 11.10.2019 року.

Стосовно строків та порядку сплати податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та нарахування пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 164.1.1, 164.1.2 п. 164.1 ст. 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Пунктом 164.2 ст. 164 ПК України (в редакції станом на час виникнення зобов`язань) визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема, суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до положень п. 46.1 ст. 46 ПК України (в редакції станом на час виникнення зобов`язань) податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пункт 51.1 статті 51 ПК України визначає, що платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов`язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.

Як вбачається з положень пп. 168.1.3 п.168.1 ст. 168 ПК України (в редакції станом на час виникнення обов`язку позивача подати податкову декларацію з податку на доходи фізичних осіб), якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов`язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду встановлено та не підлягає доказуванню факт того, що Банк подав до контролюючого органу, як податковий агент, звіт за формою 1ДФ, проте, всупереч вимог Податкового кодексу України позивачем не було подано річну декларацію з податку на доходи фізичних осіб за 2013-й рік.

Відповідно до п. 54.2 ст. 52 ПК України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Відтак, сума грошового зобов`язання позивача з податку на доходи фізичних осіб відповідно до приписів п. 54.2 ст. 52 ПК України вважається узгодженою з моменту виникнення податкового зобов`язання за календарною датою, встановленою розділом IV цього кодексу.

Порядок та строки оподаткування доходів, отриманих фізичною особою, врегульовано, зокрема, ст. 179 розділу IV ПК України.

Відповідно до п.179.7 ст. 179 ПК України фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Отже, з системного аналізу норм п. 54.2 ст.52 та п.179.7 ст.179 ПК України слідує, що календарною датою, за якою визначається момент виникнення податкового зобов`язання, є 01 серпня року, що настає за звітним. Тобто у спірних правовідносинах датою узгодження зобов`язання та граничним строком сплати позивачем податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, який визначено ПК України, є 31.07.2014 року.

Відповідно до положень п.п. 36.1-36.4 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента.

Відповідно до п. 31.1 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Відповідно до пп. 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 ПК України пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Судом з відзиву на позов та матеріалів справи встановлено, що обрахування пені проведено відповідачем на підставі пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України в редакції, яка діяла з 01.01.2017.

Відповідно до пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України (в редакції, яка діяла з 01.01.2017) нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Законом не придано зворотньої дії вказаній нормі.

Як було встановлено судом, граничним строком сплати позивачем податкового зобов`язання є 31.07.2014 року.

Отже, нарахування пені з податку на доходи фізичних осіб, граничним строком сплати податкового зобов`язання з якого є 31.07.2014 року, слід вважати правомірним за весь період дії вказаної редакції пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України, тобто з 01.01.2017.

Щодо періоду з 01.08.2014 по 31.12.2016, за який також визначено пеню, включену до спірної вимоги, судом встановлено, що до 31.12.2026 пункт 129.1 ст. 129 ПК України діяв у такій редакції:

129.1. Пеня нараховується:

129.1.1. після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Нарахування пені розпочинається:

а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом;

б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом;

129.1.2. у день настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);

129.1.3. у день настання строку погашення податкового зобов`язання, визначеного податковим агентом при виплаті (нарахуванні) доходів на користь платників податків - фізичних осіб, та/або контролюючим органом під час перевірки такого податкового агента.

Аналіз вказаних приписів дозволяє прийти до висновку, що початок нарахування пені, в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження, припадає на день настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом. Також було передбачено, що при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами пеня нараховується від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом.

Отже, визначення початку нарахування пені саме за датою граничного строку сплати податкового зобов`язання, визначеного ПК України, та включаючи період адміністративного та/або судового оскарження, в старій редакції п. 129.1 ст. 129 ПК України відсутнє.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що нарахування пені за нормою, яка діє з 01.01.2017, є обґрунтованим саме з цієї дати.

Стосовно доводів позову про необхідність застосування строків позовної давності, визначених ЦК України, суд зазначає наступне.

Цивільне законодавство не регулює публічно-правові відносини, а ПК України передбачено спеціальний строк давності у 1095 днів. Відтак строки давності, визначені ЦК України, не застосовується у правовідносинах щодо сплати податкових зобов`язань.

Аналогічна позиція викладена в Верховним Судом в постанові від 06 вересня 2018 року у справі №903/984/16, яка відповідно до вимог ст. 242 КАС України підлягає врахуванню при прийнятті судового рішення.

Стосовно можливості застосування судом строків давності, встановлених ПК України, суд зазначає, що у Постанові Верховного Суду від 04.12.2019 року зазначив:

«З даного приводу колегія суддів зауважує, що податкове повідомлення-рішення є формою реалізації податковим органом владних управлінських функцій щодо повідомлення платника податків про обов`язок сплати грошового зобов`язання. Водночас, суб`єкт владних повноважень одночасно з прийняттям податкових повідомлень-рішень не завжди визначає грошові зобов`язання. Така ситуація виникає, зокрема, в разі прийняття податкового повідомлення-рішення на підставі судового рішення, яке набрало законної сили.

Таким чином, прийняття спірного податкового повідомлення-рішення…відбувалось за окремою процедурою, що передбачена в разі відкликання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення.

За таких обставин висновки судів попередніх інстанцій про необхідність застосування положень статті 102 ПК України щодо строку визначення грошових зобов`язань (1095 днів) є безпідставними та не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, оскільки спірним податковим повідомленням-рішенням не визначалося нових грошових зобов`язань».

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15 травня 2018 року по справі №817/3392/15 та від 18 вересня 2019 року по справі №№1440/2279/18.

Відтак, посилання позивача на строки давності у вказаній справі не беруться судом до уваги.

Як вбачається з листа ГУ ДПС України від 04.12.2019 року № 2363/Б/20-40-33-05-14, відповідач на запит позивача про звернення громадян надав інформацію щодо відображення в інформаційному ресурсі «ІС Податковий блок» операції вручення податкового повідомлення-рішення № 16.10.2019 по строку сплати 25.10.2019 (п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України), в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в автоматичному режимі здійснено нарахування основного платежу, штрафних санкцій та пені, а саме:

Сума грошового зобов`язання: за податковим зобов`язанням - +75864.02 грн, за штрафними санкціями 18966.00 грн.

Звітний період 2013 рік;

Граничний день сплати за звітний (податковий) період, за який виявлено заниження/завищення 31.07.2014 року.

Сума заниження податкового зобов`язання, на яку нараховується пеня 75864.02 грн.

Облікова ставка НБУ, яка діяла на граничний день сплати за звітний податковий період 12.5

Дата початку нарахування пені 01.08.2014 року.

Дата закінчення нарахування пені 25.10.2019 року.

Кількість календарних днів заниження податкового зобов`язання 1912.

Сума нарахованої пені 59610.41 грн.

З урахуванням висновків суду щодо правомірності нарахування пені за період з 01.01.2017 по 25.10.2019, у відповідача були наявні підстави для направлення податкової вимоги на адресу позивача, з огляду на такі норми.

Відповідно до пп. 14.1.153 п. 14.1 ст.14 ПК України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до ст.. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Отже, підставою для внесення податкової вимоги є виникнення податкового боргу.

Поняття податкового боргу визначено пп.14.1.175 п. 14.1. ст. 14 ПК України, відповідно до якої податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відтак, для визнання за платником податку наявності податкового боргу необхідно наявність сукупності двох ознак:

- наявність узгодженого грошового зобов`язання, яке не було сплачено платником податків у встановлений ПК України строк;

- наявність непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному ПК України.

Факт наявності узгодженого грошового зобов`язання та невиконання обов`язку щодо сплати такого зобов`язання у встановлені законом строки було встановлено в ході розгляду справи, а також підтверджується висновками Постанови Другого апеляційного адміністративного суду у справі № 820/85/18 від 08.08.2019 року, а відтак твердження позивача щодо того, що відсутній факт вчинення податкового правопорушення у вигляді несвоєчасної сплати грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб не є обґрунтованими, з огляду на вимоги Податкового кодексу.

Факт правомірності нарахування пені за період з 01.01.2017 по 25.10.2019, та відповідності порядку її нарахування нормам ПК України встановлений в ході судового розгляду.

Факт непогашення нарахованої контролюючим органом пені сторонами не заперечується.

Отже, суд не вбачає підстав для визнання протиправною та скасування податкової вимоги ГУ ДПС у Харківській області від 04.11.2019 №133096-57 в частині визначеної нею пені за період з 01.01.2017 по 25.10.2019 на суму 33951,74 грн., а в іншій частині вважає позов таким, що підлягає задоволенню шляхом визнання протиправною та скасування податкової вимоги ГУ ДПС у Харківській області від 04.11.2019 №133096-57 за період з 01.08.2014 по 31.12.2016 на суму 25658,67 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 241-247, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (61057, м. Харків, вул.. Пушкінська, 46, Код ) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу ГУ ДПС у Харківській області від 04.11.2019 №133096-57 на суму 25658,67 грн.

В задоволенні позову в частині визнання протиправною та скасування податкової вимоги ГУ ДПС у Харківській області від 04.11.2019 №133096-57 на суму 33951,74 грн. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 02 липня 2020 року.

Суддя Білова О.В.