Справа № 160/5305/20
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2020 року Справа № 160/5305/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Орбіта»
до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області
про визнання протиправною та скасування постанови, -
18.05.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Орбіта» до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського відділу ДВС м. Дніпро, Данченко Олега Миколайовича, щодо винесення постанови від 09. 09. 2019 року у виконавчому провадженні № 59992313 про стягнення виконавчого збору у розмірі 15 754,27 грн.;
- скасувати Постанову від 09.09.2019 року ВП № 59992313 державного виконавця Шевченківського відділу ДВС м. Дніпро, Данченко Олега Миколайовича про стягнення виконавчого збору у розмірі 15 754,27 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем було винесено постанову ВП № 59992313 від 09.09.2019 року зі стягнення виконавчого збору на користь держави у розмірі 15 754,27 грн. Позивач не погоджується із вказаною постановою про накладення стягнення виконавчого збору, вважає її незаконною та такою, що порушує права та інтереси позивача, оскільки позивач добровільно виконав рішення суду та погасив заборгованість, а державним виконавцем фактично грошові кошти з боржника не стягувались і ніякі дії не вчинялись, а тому відсутні підстави для стягнення виконавчого збору, у зв`язку з чим просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
19.05.2020 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було залишено позовну заяву без руху, через невідповідність вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.
На виконання вимог ухвали від 19.05.2020 року позивач усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк.
28.05.2020 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду поновлено строк звернення з даною позовною заявою, відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін та витребувано у відповідача належним чином завірені копії виконавчого провадження.
03.06.2020 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відмовлено у задоволенні заяви позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та повторно витребувано у відповідача додаткові докази по справі.
09.06.2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого зазначено, що дії державного виконавця щодо винесення оскаржуваної постанови є правомірними, виконавчий збір було сплачено позивачем, таким чином, оскаржувана постанова є правомірною, та такою, що винесено відповідно до вимог діючого законодавства, у зв`язку з чим, підстави для її скасування відсутні.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 09.09.2019 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Данченко Олегом Миколайовичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59992313 на підставі виконавчого листа №804/4825/17 виданого 06.08.2019 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Орбіта» на користь ГУ ПФУ в Дніпропетровській області суму заборгованості у розмірі 157542,75 грн.
09.09.2019 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Данченко Олегом Миколайовичем було винесено постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про арешт майна боржника.
19.11.2019 року постановою Третього апеляційного адміністративного суду було відстрочено виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.11.2017 року в адміністративній справі №804/4825/17 строком на шість місяців (з дати набрання законної сили даної постанови) до 19.05.2020 року.
05.05.2020 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Данченко Олегом Миколайовичем винесено постанову про арешт коштів боржника №59992313.
Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо винесення постанови та постанову про стягнення виконавчого збору №59992313 від 09.09.2019 року, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VІІІ, статтею 1 якого передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно положень ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до ч. 5 вказаної статті, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Згідно до статті 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є:
1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;
2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;
3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;
4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;
5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Відповідно до приписів частин першої та другої статті 27 Закону № 1404-VIII «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.
Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.
Згідно з ч. 4 вказаної статті Закону державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Зі змісту зазначеної правової норми вбачається, що виконавчий збір є платежем, який сплачується боржником за примусове виконання виконавчого документа, яке полягає у сукупності наступних необхідних дій: безпосередньому вчиненні державним виконавцем дій, спрямованих на примусове виконання рішення, а також фактичному та самостійному стягненні або поверненні ним заборгованості з боржника на користь стягувача.
Отже, за своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання, якщо такі заходи призвели до виконання рішення. Відтак, як зазначалось вище, умовою стягнення органами ДВС виконавчого збору є фактично стягнуті або повернуті державним виконавцем в примусовому порядку з боржника суми, а у разі виконання судового рішення протягом усього періоду виконавчого провадження іншим способом, ніж примусове стягнення, виконавчий збір не повинен стягуватись.
Таким чином, виплата заборгованості у добровільному порядку без участі органу чи посадової особи ДВС, не може вважатись заходом примусового виконання рішення, за допомогою якого державним виконавцем здійснюється стягнення або повернення заборгованості. Зазначене є лише способом добровільного врегулювання сторонами виконавчого провадження питань щодо умов фактичного виконання виконавчого документу.
Також, відповідно до пункту 21 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною 1 статті 40 Закону.
При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.
Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.
Отже, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документу стягувача виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відмітку про суму стягнутого виконавчого збору тим самим законодавець підтверджує, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми.
Тобто, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.
З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у відповідача перебувало виконавче провадження № 59992313 про примусове виконання виконавчого листа №804/4825/17 виданого 06.08.2019 року виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом, яке закінчене, у зв`язку з його сплатою позивачем у строк встановлений постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 року, якою відстрочено виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.11.2017 року в адміністративній справі №804/4825/17.
Судом встановлено, що з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державний виконавець не проводив виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача присуджених сум, а також державний виконавець не стягнув у примусовому порядку суму зазначену у виконавчому листі.
На думку суду, дії, які вчинялись державним виконавцем, належать до таких, які в обов`язковому порядку та завжди вчиняються державним виконавцем в силу своїх посадових обов`язків згідно з вимогами законодавства, у зв`язку з чим у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору у тому розмірі, який визначений у спірній постанові, а отже така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону України «Про виконавче провадження»
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає оскаржувану постанову про стягнення з позивача виконавчого збору безпідставною.
Вищевказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 року у справі №2540/3203/18.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.
Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 2102,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням №248 від 27.05.2020 року.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 2102,00 грн. підлягає стягненню.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського відділу ДВС м. Дніпро, Данченко Олега Миколайовича, щодо винесення постанови від 09. 09. 2019 року у виконавчому провадженні № 59992313 про стягнення виконавчого збору у розмірі 15 754,27 грн.
Скасувати постанову Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області №59992313 від 09.09.2019 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 15 754,27 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295,297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв