Справа № 640/12042/19
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2020-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2020 року м. Київ № 640/12042/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,

установив:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про:

- визнання протиправним та скасування рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області від 03.05.2019 №8/3683 про скасування посвідки на тимчасове проживання серії НОМЕР_1 від 20.10.2017, виданої на ім`я ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що з 2016 року проживає та навчається на території України. В жовтні 2017 року отримав посвідку на тимчасове проживання в Україні строком дії до 30.06.2021. Проте 01.07.2019 в деканаті Національного авіаційного університету України йому повідомлено про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні та підготовку документів на відрахування з університету.

Відповідно, 02.07.2019 він разом з адвокатом прибув до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області та отримав копію оскаржуваного рішення, з якого вбачається, що його дії становлять загрозу національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

Однак посилаючись на те, що за час перебування на території України на законних підставах жодних протиправних дій не вчиняв, конфліктів з громадянами України та іншими особами, що перебувають на території України не мав, громадський порядок не порушував та не вчиняв дій, які б загрожували національній безпеці, - позивач просив рішення визнати протиправним та скасувати.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.07.2019 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи та витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію особової справи позивача, в тому числі рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області від 03.05.2019 №8/3683 й документи, що слугували підставою для його прийняття, докази отримання оскаржуваного рішення позивачем.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено про правомірність оскаржуваного рішення, прийнятого на підставі підпункту 4 пункту 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №322 (далі - Порядок №322) з огляду на наявність відносно позивача інформації Управління боротьби зі злочинами, пов`язаною з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції України (подання №787/125/20/8119 від 16.04.2019).

Суд оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, встановив наступне.

ОСОБА_1 з 2016 року проживає на території України, документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні НОМЕР_2 строком дії до 15.09.2017.

20.10.2017 позивачем отримано посвідку на тимчасове проживання в Україні НОМЕР_1 строком дії до 30.06.2021.

18.04.2019 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області надійшло подання Управління боротьби зі злочинами, пов`язаною з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції України №787/125/20/8119 від 16.04.2019 про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що його дії загрожують громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян та інших осіб, які проживають в Україні.

За результатом розгляду зазначеного подання, відповідачем прийнято рішення від 03.05.2019 №8/3683 про скасування посвідки на тимчасове проживання серії НОМЕР_1 від 20.10.2017, виданої на ім`я ОСОБА_1 на підставі підпункту 4 пункту 63 Порядку №322.

Позивач, не погодившись із вищевказаним рішенням, вважаючи, що його прийнято з грубим порушенням норм чинного законодавства, за відсутності законних підстав, звернувся з даним позовом до суду.

Суд, визначаючись щодо заявлених вимог по суті, виходить з того, що частиною першою статті 26 Конституції України передбачено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України.

Правовий статус, основні права, свободи та обов`язки іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, порядок вирішення питань, пов`язаних з їх в`їздом в Україну або виїздом з України визначає Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Статтею 1 Закону України «Про громадянство» визначено термін проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до пункту 8 частини першої вказаної вище статті іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на постійне проживання, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до пункту 18 частини першої статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Те саме положення міститься і в пункті 1 Порядку №322.

Згідно статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною тринадцять статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (на період навчання іноземця), є заява іноземця або особи без громадянства, дійсний поліс медичного страхування, документ, що підтверджує факт навчання в Україні, та зобов`язання навчального закладу повідомити центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, про відрахування з такого закладу (частиною тринадцять статті 5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Відповідно до підпункту 4 пункту 63 Порядку №322 посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі, коли дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

Рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування (пункт 64 Порядку №322)

За приписами пункту 65 Порядку №322 копія рішення про скасування посвідки видається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві або особі без громадянства під розписку або надсилається такій особі і приймаючій стороні рекомендованим листом не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття.

Рішення про відмову в оформленні, обміні та видачі посвідки, про її скасування може бути оскаржено іноземцем або особою без громадянства в адміністративному порядку або до суду в установленому порядку (пункт 77 Порядку №322).

Відповідно до пункту 63 Порядку №322 посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі:

1) отримання від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу, який у межах наданих йому повноважень забезпечує дотримання вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інформації про те, що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів;

2) отримання вмотивованого клопотання приймаючої сторони про скасування посвідки (у тому числі в разі звільнення іноземця або особи без громадянства із займаної посади) або припинення діяльності приймаючої сторони - юридичної особи;

3) коли іноземця або особу без громадянства засуджено в Україні до позбавлення волі;

4) коли дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні;

5) коли уповноваженим державним органом прийнято рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства чи їх примусове видворення за межі України;

6) отримання особою паспорта громадянина України (тимчасового посвідчення громадянина України), посвідки на постійне проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, якій надано додатковий захист;

7) в інших випадках, передбачених законом.

З матеріалів прави вбачається, що 03.05.2019 Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області прийнято рішення №8/3683 про скасування посвідки на тимчасове проживання серії НОМЕР_1 від 20.10.2017, виданої на ім`я ОСОБА_1 .

З тверджень відповідача вбачається, що підставою для такого рішення був висновок про скасування посвідки, складений у зв`язку з надходженням до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області подання Управління боротьби зі злочинами, пов`язаною з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції України №787/125/20/8119 від 16.04.2019, відповідно до якого, 06.04.2019 співробітниками управління патрульної поліції у місті Києві складено адміністративний протокол за частиною першою статті 130 КУпАП на позивача, який відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських засобів. Тобто встановлено, що перебування позивача на території України може призвести до погіршення криміногенної обстановки в Україні та порушень громадського порядку, відповідно до частин першої та третьої статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». В даному поданні, Управління вважає за доцільне прийняти рішення про скасування посвідки позивача на тимчасове проживання в Україні.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України «Про національну безпеку України» громадська безпека і порядок - захищеність життєво важливих для суспільства та особи інтересів, прав і свобод людини і громадянина, забезпечення яких є пріоритетним завданням діяльності сил безпеки, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та громадськості, які здійснюють узгоджені заходи щодо реалізації і захисту національних інтересів від впливу загроз; національна безпека України - захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз.

Отже, з метою повного та всебічного встановлення обставин даної справи, а також на виконання частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.02.2020 витребувано докази у справі.

На виконання вимог рішення суду, Управлінням патрульної поліції у місті Києві подано докази притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а саме: постанову НК №782212 від 19.03.2019 за ч. 4 ст. 126 КУпАП; протокол ДПР18 №373308 від 27.07.2019 за ст. 122-4 КУпАП; постанову НК №556933 від 28.11.2019 за ч. 4 ст. 126 КУпАП; постанову ЕАВ №751008 від 24.11.2018 за ч. 2 ст. 126 КУпАП; постанову ЕАВ №810638 від 22.12.2018 за ч. 1 ст. 126 КУпАП; протокол БД №167387 від 24.11.2018 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, Солом`янським районним судом міста Києва позбавлений права керування на 1 рік та накладено штраф від 07.02.2019; постанову ЕАВ №766801 від 01.12.2018 за ч. 1 ст. 126 КУпАП; постанову НК №729200 від 24.11.2018 за ч. 2 ст. 126 КУпАП; протокол БД №428536 від 01.12.2018 за ст. 124 КУпАП; постанову НК №786029 від 28.12.2018 за ч. 2 ст. 126 КУпАП; протокол БД №067707 від 01.01.2019 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, Солом`янським районним судом міста Києва позбавлений права керування на 1 рік та накладено штраф від 31.01.2019; постанову ЕАВ №830555 від 01.01.2019 за ч. 1 ст. 126 КУпАП; протокол БД №160417 від 09.02.2019 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, Солом`янським районним судом міста Києва позбавлений права керування на 36 місяців та накладено штраф від 19.03.2019; постанову НК №786787 від 09.02.2019 за ч. 1 ст. 126 КУпАП; постанову НК №567923 від 14.02.2019 за ч. 2 ст. 126 КУпАП; протокол БД №303494 від 14.02.2019 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, Шевченківський районним судом міста Києва позбавлений права керування на 36 місяців та накладено штраф від 15.04.2019; постанову НК №735990 від 20.02.2019 за ч. 1 ст. 126 КУпАП; постанову НК №749321 від 28.02.2019 за ч. 2 ст. 126 КУпАП; постанову НК №571406 від 08.03.2019 за ч. 1 ст. 126 КУпАП; протокол ДПР18 №308766 від 08.03.2019 за ч. 2 ст. 130 КУпАП; протокол ОБ №179261 від 06.04.2019 за ч. 3 ст. 130 КУпАП; постанову НК №793462 від 26.04.2019 за ч. 4 ст. 126 КУпАП; протокол БД №162947 від 17.04.2019 за ч. 3 ст. 130 КУпАП, Солом`янським районним судом міста Києва позбавлений права керування на 10 років та накладено штраф від 22.05.2019; постанову НК №563882 від 17.04.2019 за ч. 4 ст. 126 КУпАП; постанову АПО18 №172840 за ч. 1 ст. 178 КУпАП; протокол БД №162948 від 22.04.2019 за ч. 3 ст. 130 КУпАП, Солом`янським районним судом міста Києва позбавлений права керування на 10 років та накладено штраф від 15.07.2019; постанову АПО18 №172839 від 23.04.2019 за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП; постанову НК №682856 від 22.04.2019 за ч. 4 ст. 126 КУпАП; постанову ЕАВ №1377107 від 30.07.2019 за ч. 4 ст. 126 КУпАП; постанову ЕАК №1668283 від 25.10.2019 за ч. 2 ст. 126 КУпАП; протокол ДПР18 №308012 від 28.11.2019 за ч. 3 ст. 130 КУпАП; постанову НК №565892 від 27.07.2019 за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Обставини неодноразового притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а також обрання до нього запобіжного заходу підтверджуються також відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень: постанова Солом`янського районного суду міста Києва від 19.12.2018 у справі №760/31978/18; постанова Солом`янського районного суду міста Києва від 31.01.2019 у справі №760/556/19; постанова Солом`янського районного суду міста Києва від 07.02.2019 у справі №760/31216/18; постанова Святошинського районного суду міста Києва від 26.03.2019 у справі №759/3724/19; постанова Шевченківського районного суду міста Києва від 15.04.2019 у справі №761/7659/19; ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 25.04.2019 у справі №367/3305/19.

Враховуючи викладене, допущені позивачем адміністративні правопорушення у своїй кількості та сукупності, на думку суду, можуть бути кваліфіковані як дії, що загрожують громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні в розумінні норм діючого законодавства.

Суд наголошує, що систематичне вчинення адміністративних правопорушень, неодноразове нехтування дотримання норм законодавства з боку позивача, може вважатися діями, які слугують підставою для прийняття оскаржуваного у даній справі рішення.

Відповідачем вказано усі фактичні обставини, а судом в ході розгляду справи встановлено наявність достатніх доказів на підтвердження скоєння позивачем дій, які передбачені підпунктом 4 пункту 63 Порядку №322 та слугують підставою для скасування посвідки на тимчасове проживання.

Тобто, висновок відповідача про загрозу посягань з боку позивача на основи національної безпеки, громадського порядку, на здоров`я громадян відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується належними доказами.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ст. 90 КАС України).

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідачем при прийнятті спірного рішення, дотримано одного з елементів критерію «необхідності у демократичному суспільстві», а саме - принципу пропорційності, який, в свою чергу, вимагає встановлення балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, оскаржуване рішення відповідача є правомірним та скасуванню не підлягає

Вирішуючи питання про розподіл відповідно до пункту 5 частини першої статті 244 КАС України між сторонами судових витрат, суд виходить з того, що за обставин необґрунтованості заявлених ОСОБА_1 вимог, підстави для стягнення сплаченого ним судового збору з Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 242-247, 255 КАС України, суд

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» цього ж Кодексу.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ).

Відповідач - Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області (місцезнаходження юридичної особи: 02152, місто Київ, вулиця Березняківська, будинок 4-А; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 42552598).

Суддя О.М. Чудак