Справа № 540/1004/20
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2020-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/1004/20

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гомельчука С.В.,

при секретарі Кованій В.А.,

за участю:

представника позивача - Шандера К.І.,

представника відповідача - Демченко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання дій протиправними та скасування наказу від 18.03.2020 року №33-о "Про звільнення ОСОБА_1 ", зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач-1), Чорноморської митниці Держмитслужби (далі - відповідач-2), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Митниці ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі від 18.03.2020 року № 33-о "Про звільнення ОСОБА_1 ";

- зобов`язати Чорноморську митницю Держмитслужби, як правонаступника прав і обов`язків Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, запропонувати ОСОБА_1 посаду в Чорноморській митниці Держмитслужби, що буде рівнозначна тій посаді, яку ОСОБА_1 займав до звільнення, або іншу посаду на яку можна перевести без обов`язкового проведення конкурсу.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що його звільнення було проведено у зв`язку з реорганізацією, відповідно до п.1 ч.1 ст. 87 ЗУ «Про державну службу» та пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України. Про звільнення позивача було повідомлено письмово 17.02.2020 року. Однак, на момент звільнення позивача, у відповідача-2 були вакантні посади категорії «Б». Під час звільнення позивача відповідачем- 2 оголошено конкурс на зайняття вакантних посад категорії «В», на які позивач міг претендувати без проходження конкурсу. Крім того, позивач взяв участь у проходженні конкурсу на зайняття вакантної посади категорії «Б», набравши найвищу кількість балів, проте, в прийнятті на посаду йому було безпідставно відмовлено.

На переконання позивача, за наявності вакантних посад, за відсутності скорочення чисельності або штату державних службовців, за наявності правонаступника, з врахуванням безперервності стажу роботи в 20 років, професійного досвіду та рівня кваліфікації, наявності заохочень, відсутності дисциплінарних стягнень, позивачу безпідставно не запропоновано іншої посади в Чорноморській митниці Дежмитслужби. У зв`язку із чим вважає звільнення незаконним, а позовні вимоги такими що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Ухвалою від 22.04.2020 року провадження у справ відкрито за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

12.05.2020 року від відповідача-2 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, де зазначено, що звільнення позивача відбулося в зв`язку з реорганізацією на підставі п.1 ч.1 ст. 87 ЗУ «Про державну службу» та п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, про що його було попереджено за 30 днів. В редакції ч.3 ст. 87 Закону «Про державну службу» обов`язок переведення працівника на іншу роботу у випадках реорганізації державного органа відсутній і наявне лише право суб`єкта призначення або керівника державної служби пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби. В задоволенні позову просив відмовити.

Ухвалою суду від 19.05.2020 року частково задоволено клопотання відповідача-2 і вирішено розглядати справу в спрощеному порядку з викликом сторін.

19.06.2020 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, де він підтвердив позицію, викладену в позові.

В судовому засіданні позивач та його представник на задоволенні позовних вимог наполягали, представник відповідача-2 проти позовних вимог заперечував, посилаючись на обставини викладені у відзиві.

Відповідач-1 правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, свого представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду.

Суд розглянув справу без присутності представника відповідача-1, що не суперечить положенням ч.3 ст.205 КАС України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, проаналізувавши норми діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 1993 року проходив службу в митних органах України.

На підставі наказу № 637-0 від 12 серпня 2019 року позивач переведений на посаду заступника начальника управління-начальника відділу оперативного реагування управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі.

Відповідно до постанови КМУ віл 18.12.2018 р. № 1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби» та постанови КМУ від 02.10.2019 р. № 858 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби» було створено Чорноморську митницю Держмитслужби, шляхом приєднання реорганізованих Миколаївської митниці ДФС та Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі.

У зв`язку з реорганізацією 18.03.2020 року позивачу вручено Попередження про наступне вивільнення на підставі п. 4 ч.1 ст. 83 та п. 1 ч.1 ст. 87 ЗУ «Про державну службу» з урахуванням особливостей визначених ч.6 ст. 49-2 Кодексу законів про працю України.

Наказом Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 18.03.2020 року № 33-о позивача звільнено, у зв`язку з реорганізацією, відповідно до п.1 ч.1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», п.1 ст. 40 КЗпП України.

Не погоджуючись з виданим наказом позивач звернувся з позовом до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 569 Митного кодексу України правове становище посадових осіб митних органів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

Митний кодекс України не містить положень щодо припинення державної служби з підстав скорочення чисельності або штату державних службовців, у зв`язку з чим застосуванню підлягають норми Закону України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10.12.2015 року (далі - Закон № 889-VІІІ) та КЗпПУ.

Статтею 83 Закону № 889-VІІІ встановлені підстави для припинення державної служби, в тому числі за ініціативою суб`єкта призначення (п.4 ч.1).

Згідно із п.1 ч.1 ст.87 Закону № 889-VІІІ підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, серед іншого, реорганізація державного органу.

Частиною 3 ст. 87 Закону № 889-VІІІ встановлено, що суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.

Відповідно до положень ч.1 ст.40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, між іншим, в разі змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (п.1).

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (ч.2 ст.40).

Відповідно до ч.2 ст.49-2 КЗпП при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Згідно ч.6 ст.49-2 КЗпП вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України "Про державну службу", здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей:

- про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів;

- у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу не застосовуються положення частини другої статті 40 цього Кодексу та положення частини другої цієї статті.

Отже, відповідно до ч.3 ст. 87 Закону № 889-VІІІ, ч.6 ст.49-2 КЗпП працівника, який має статус державного службовця, керівник державної служби (суб`єкт призначення) при зміні в організації виробництва і праці, в тому числі реорганізації, попереджає письмово про наступне звільнення не пізніше ніж за 30 календарних днів. При звільненні не застосовується так звані «захищені статті» КЗпП щодо звільнення працівника лише у випадках неможливості переведення, за його згодою, на іншу роботу та переважності права залишення на роботі. Не потрібна також отримання згоди від профспілок.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи ОСОБА_1 був своєчасно повідомлений про наступне вивільнення, у відповідності з ч.3 ст.87 Закону «Про державну службу», що не заперечувалося позивачем при розгляді справи.

Суд наголошує, що положеннями ч.3 ст. 87 Закону № 889-VІІІ законодавець закріпив саме право керівника державної служби (суб`єкта призначення) запропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду у тому самому державному органі (за наявності).

В судовому засідання представник відповідача-2 пояснив, і це підтверджується матеріалами справи, що 07.12.2019 року ОСОБА_1 Генеральною прокуратурою України повідомлено про підозру у скоєні посадового злочину, передбаченому ч.4 ст.27, ч.3 ст.368 КК України. В зв`язку з цим наказом відповідача-1 від 09.12.2019 року №876-о позивача відсторонено від виконання посадових обов`язків.

На думку суду саме ці обставини обумовили відповідача-2, використовуючи своє право, не пропонувати ОСОБА_1 будь-яку вакантну посаду в реорганізованому органі, навіть при наявності вакансій в Чорноморській митниці Держмитслужби (штатний розпис на 2020 рік наявний в матеріалах справи).

Таким чином, при звільненні ОСОБА_1 відповідачем-1 дотримано процедуру звільнення та обґрунтовано звільнено позивача за п.1 ч.1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», п.1 ст. 40 КЗпП України.

Визнання правомірності наказу відповідача-1 про звільнення ОСОБА_1 виключає можливість в зобов`язанні відповідача-2 запропонувати позивачу рівнозначну посаду, або іншу посаду, на яку можна перевести без обов`язкового проведення конкурсу, в реорганізованому органі.

Суд не приймає до уваги доводи представника позивача про застосування до даних правовідносин ч.3 ст.36 КЗпП України щодо продовження дії трудового договору у разі реорганізації підприємства та умови його припинення, оскільки спеціальними нормами, зокрема ч.3 ст. 87 Закону №889-VІІІ, передбачено звільнення працівника та, відповідно, розірвання трудового договору.

Не бере до уваги суд і протоколи конкурсу за участю позивача, оскільки вони не є предметом спору та виключно є матеріалами, що характеризують особу ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач-1 належними, допустимими та достовірними доказами довів правомірність своїх дій. При видачі спірного наказу відповідач-1 діяв на підставі в межах повноважень та у спосіб, визначений Законом України «Про державну службу» та КЗпП, тому суд відмовляє в задоволенні позову.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 90, 242-246 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Митниці ДФС у Херсонській області Автономній республіці Крим та м. Севастополі (, 73000, м. Херсон, вул. Гоголя, 13), Чорноморської митниці Держмитслужби (, 73000, м. Херсон, вул. Гоголя, 13), відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", від 02.04.2020 року Розділ VІ Прикінцевих положень КАС України доповнено п. 3 відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

З повним текстом рішення сторони можуть ознайомитись через десять днів.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 06 липня 2020 р.

Суддя С.В. Гомельчук

кат. 106030000