Справа № 640/5961/20
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2020-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про заміну сторони виконавчого провадження

01 липня 2020 року м. Київ № 640/5961/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Каракашьян С.К., ознайомившись із заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Файненс Сервіс" про заміну стягувача за виконавчим написом нотаріуса, заінтересовані особи: акціонерне товариство "Ідея Банк", ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нью Файненс Сервіс" звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва із заявою про заміну стягувача за виконавчим написом нотаріуса №1464, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М.

Розглянувши подану заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для її розгляду та вирішення, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

21 листопада 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем видано виконавчий напис №1464 про стягнення заборгованості у безспірному порядку з ОСОБА_1 на корсить публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» невиплачені в строк грошові кошти на підставі кредитного договору №Р99.172.77778 від 15.06.2015, укладеного між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1

30 вересня 2016 року між акціонерним товариством «Ідея Банк» (клієнт)та товариством з обмеженою відповідальністю «Рантье» (фактор) був укладений договір факторингу №30/09-1, відповідно до умов якого клієнт (первісний кредитор) відступає (передає у власність) факторові (новому кредитору) з 30 вересня 2016 року права вимоги під фінансування від фактора, а фактор набуває (приймає у власність) від клієнта з 30 вересня 2016 року та здійснює їх оплату (фінансування) клієнту за оплату.

28 лютого 2017 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Серет", яке 29.06.2017 змінило найменування на товариство з обмеженою відповідальністю "Нью Файненс Сервіс", та товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Рантье" укладено договір факторингу №28/02-1, згідно з умовами якого ТОВ "ФК "Рантье" відступило факторі (новому кредитору) з 28.02.2017, а фактор набув право грошової вимоги, зокрема і за кредитним договором №Р99.172.77778 від 15.06.2015.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 3 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Частиною п`ятою статті 15 цього Закону визначено, що в разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною другою статті 74 цього Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

У відповідності до частини 1 статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Згідно з частиною 4 статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Статтею 204 Цивільного кодексу України гарантується презумпція правомірності правочину - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з частиною першою статті 1078 ЦК предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Також відповідно до статті 1080 ЦК договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

Враховуючи вищевикладене, після укладання договору факторингу від 28.02.2017, товариство з обмеженою відповідальністю "Нью Файненс Сервіс" набуло статусу кредитора у зобов`язанні за кредитним договором від №Р99.172.77778 від 15.06.2015.

Відтак, після вчинення виконавчого напису нотаріуса на примусове стягнення заборгованості, саме товариство з обмеженою відповідальністю "Нью Файненс Сервіс" є належним стягувачем.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на перехід права вимоги до товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Файненс Сервіс" за кредитним договором від №Р99.172.77778 від 15.06.2015, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для заміни стягувача за виконавчим написом нотаріуса №1464, виданого 21.11.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 72-77, 241-243, 248, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

Замінити стягувача за виконавчим написом нотаріуса №1464, виданого 21.11.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., з ПАТ «Ідея Банк» () та ТОВ «Нью Файненс Сервіс» ().

Ухвала набирає законної сили згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Каракашьян С.К.