Справа № 200/14656/19-а
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2020-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 р. Справа№200/14656/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Донецькій області, Маріупольського міського управління ГУ МВС України в Донецькій області про визнання дій протиправними зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі відповідач, ГУ НП в Донецькій області) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, та стягнення коштів, а саме:

визнати протиправною бездіяльність ГУ НП в Донецькій області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за додаткову відпустку за період з 2015 року по 2019 рік за загальний обсяг додаткової відпустки 70 днів, виплати винагороди під час проведення АТО за безпосередню участь в АТО;

стягнути з ГУ НП в Донецькій області на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплатам винагороди за безпосередню участь в АТО у період з 07.04.2014 до 06.11.2015 та з 07.11.2015 до 30.04.2018 у розмірі 39 600,00 грн.;

стягнути з ГУ НП в Донецькій області на користь ОСОБА_1 кошти за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 24.07.2019, виходячи з середньомісячного розміру грошового забезпечення 14 417,17 грн. та фактичного часу затримки станом на дату постановлення рішення по суті спору.

Позов мотивовано нижчевикладеним.

Наказом ГУ НП в Донецькій області від 24.07.2019 № 293 о/с позивач звільнений зі служби в поліції через хворобу. Рішенням комісії МВС України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій від 13.10.2015 № 19/І/V/44 позивачу надано статус учасника бойових дій та видано посвідчення серія НОМЕР_1 від 17.01.2017.

Позивач стверджує, що відповідач не провів із ним остаточний розрахунок при звільненні, а саме не сплачено не використані дні додаткової відпустки, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту. Натомість Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 встановлено можливість виплати грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також додаткової відпустки, зокрема, за минулі роки саме для працівників органів внутрішніх справ.

Так, позивачем не використано додаткову відпустку у розмірі 14 днів за 5 років (з 2015 року по 2019 рік), всього 70 днів.

Також позивач вважає, що йому не сплачено винагороду під час проведення АТО у таких розмірах та за період:

з 07.11.2015 до 31.12.2015 6 000,00 грн.;

з 01.01.2016 по 30.04.2018 33 600,00 грн.;

В обґрунтування підстав відповідальності відповідача за затримку розрахунку при звільненні позивач посилається на ст. ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) та практику Верховного Суду.

ГУ НП в Донецькій області надано до суду відзив від 11.01.2020 за № 22/а-2020, за змістом якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, аргументуючи це таким.

ОСОБА_1 особисто, під підпис, ознайомлений з наказом ГУ НП в Донецькій області від 24.07.2019 № 293 о/с та заперечень щодо такого не висловлював.

За час спірних правовідносин, тобто у 2015-2019 роках, позивач не звертався із рапортами про надання йому додаткової відпустки, як учаснику бойових дій.

У свою чергу нормами загального законодавства не передбачено компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, а також її перенесення на наступний рік. При цьому ст. 93 Закону України «Про національну поліцію» та наказ МВС України від 06.04.2016 № 260 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання» (які є спеціальними) передбачають, що поліцейський має право на отримання грошової компенсації за невикористану у році звільнення відпустку.

Також відповідач звертає увагу суду, фактичні обставини та правозастосування викладені у зразковій справі № 620/4218/18 не є тотожними із даною справою.

Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості з винагороди за участь в АТО за період з 07.04.2014 до 06.11.2015, то відповідач звертає увагу суду, що позивач не проходив службу у відповідача протягом вказаного періоду та був працевлаштований лише з 07.11.2015. Відповідач не є правонаступником ГУ МВС у Донецькій області.

Щодо періоду з 07.11.2015 по 30.04.2018. Відповідач зазначає, що винагорода виплачується відповідно до днів безпосереднього виконання завдань АТО (довідка від 09.01.2020 № 9), тому ГУ НП у Донецькій області нараховувало та виплачувало позивачу вказану винагороду відповідно наказів, зазначених у вказаній довідці. Таким чином, у відповідача відсутня заборгованість перед позивачем.

Крім того, відповідач вважає, що позивач без поважних причин пропустив строк звернення до суду.

Ухвалою суду від 11.01.2020 подальший розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено у справі підготовче засідання.

12 лютого 2020 року до суду надійшла відповідь на відзив, за змістом якої позивач проти доводів відповідача заперечує, з огляду на нижчевикладене.

Позивач звернувся до суду у 6-місячний строк, від дати ознайомлення з наказом від 24.07.2019, а тому строк не є пропущеним, застосування 3місячного строку на справи про оспорювання наказів не розповсюджується.

В іншій частині доводи позивача аналогічні викладеним у позові.

13 лютого 2020 судом отримано заперечення на відповідь на відзив, за змістом якої відповідач зазначив таке.

Щодо строку звернення, то необхідність застосування 3-місячного строку звернення встановлена у рішенні Конституційного Суду України від 22.02.2012 № 4-рп/2012.

У іншій частині доводи є аналогічними викладеним у відзиві.

Ухвалою суду від 27.02.2020 залучено Маріупольське міське управління ГУ МВС України в Донецькій області в якості другого відповідача у справі.

Маріупольське міське управління ГУ МВС України в Донецькій області надано відзив на позовну заяву за змістом якого відповідач-2 проти позовних вимог заперечує, просить у задоволенні такого відмовити, з огляду на таке.

Позивач проходив службу в ОВС з 15.08.2000 до 06.11.2015 та вважає, що має право на отримання винагороди за безпосередню участь в АТО. Однак, відповідач-2 звертає увагу суду, що така винагорода виплачується відповідно до днів безпосереднього виконання завдань АТО. Позивачу нараховано та виплачено винагороду за участь в АТО за відповідні періоди, коли він дійсно брав безпосередню участь в АТО.

При цьому, у відповідача-2 відсутні документи, які б підтверджували безпосередню участь позивача в АТО у період з 07.04.2014 до листопада 2014 року включно.

Також відповідач-2 просить залишити без розгляду позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, у зв`язку із пропуском строку на звернення до суду із такою вимогою.

Розгляд справи відповідач-2 просив здійснювати за його відсутності.

ГУ НП в Донецькій області надано заперечення на відповідь на відзив, де відповідач-1 звертає увагу суду, що у жодному документі та під час судового розгляду не зазначав про «кількість днів перебування позивача у зоні АТО». Позивач не вірно розуміє поняття «перебування у зоні АТО», «залучення до сил та засобів проведення АТО» та безпосередню участь у проведенні АТО (виконання завдань)». Винагорода за участь в АТО нараховується та виплачується пропорційно кількості днів, коли особа безпосередньо приймала участь у виконанні завдань та заходів АТО.

27.02.2020 та 17.03.2020 судом отримано заяви позивача за змістом яких висловлено прохання провести судове засідання та винести рішення у справі за його відсутності.

Ухвалою суду від 18.03.2020 провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №810/451/17.

Ухвалою суду від 25.05.2020 провадження у справі поновлено, призначено час та дату підготовчого засідання у справі.

Ухвалою суду від 15.06.2020 підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

У судове засідання від 02.07.2020 позивач та відповідачі не з`явились, про час та дату судового засідання повідомлені належним чином.

Позивач клопотань про відкладення розгляду справ не заявляв, про причини неявки суду не повідомляв.

Відповідач-1 та відповідач-2 просили розгляд справи здійснювати за їх відсутності.

Керуючись ч. ч. 1, 9 ст. 205 КАС України, суд розглядає справу у письмовому провадженні.

Судом встановлено такі фактичні обставини у справі.

ОСОБА_1 є громадянином України згідно паспорту серія НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням комісії МВС України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій працівників органів внутрішніх справ від 13.10.2015 за № 19/І/V/44 ОСОБА_1 надано статус учасника бойових дій.

17 січня 2017 року ОСОБА_1 видане посвідчення ветерана війни, учасника бойових дій (безстроково) серія НОМЕР_1 .

25 червня 2019 року ГУ НП в Донецькій області складено довідку № 2676/12/03-2019 про те, що майор поліції ОСОБА_1 дійсно у період з 07.04.2014 до 06.11.2015 та з 07.11.2015 до 30.04.2018 був зарахований до складу сил та засобів, які беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення Антитерористичної операції на території Донецької області.

У матеріалах справи наявні накази ГУ МВС у Донецькій області стосовно ОСОБА_1 «Про виплату винагороди особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ ГУМВС в області за участь в антитерористичній операції» за таким переліком:

від 19.03.2015 № 589 за січень 2015 року кількість днів 31 у сумі 4 093,19 грн.;

від 19.03.2015 № 590 за грудень 2014 року кількість днів 31 у сумі 4 935,64 грн.;

від 02.04.2015 № 738 за лютий 2015 року кількість днів 11 у сумі 2 400,00 грн.;

від 02.04.2015 № 739 за березень 2015 року кількість днів 13 у сумі 1 768,00 грн.;

від 06.07.2015 № 1495 за квітень 2015 року кількість днів 18 у сумі 2 530,00 грн.;

від 06.07.2015 № 1496 за травень 2015 року кількість днів 15 у сумі 3 165,00 грн.;

від 18.08.2015 № 1786 за червень 2015 року кількість днів 15 у сумі 2 263,00 грн.;

від 16.09.2015 № 2013 за липень 2015 року кількість днів 15 у сумі 2 263,00 грн.;

від 16.09.2015 № 2014 за серпень 2015 року кількість днів 4 у сумі 549,00 грн.;

від 06.11.2015 № 2456 за вересень 2015 кількість днів 15 у сумі 2 325,00 грн.;

від 06.11.2015 № 2457 за жовтень 2015 кількість днів 19 у сумі 3793,00 грн.;

від 06.11.2015 № 2434 ОСОБА_1 за період з 01.11.2015 по 06.11.2015 кількість днів 4 у сумі 612,00 грн.

Накази ГУ НП в Донецькій області стосово ОСОБА_1 «Про виплату винагороди поліцейським апарату ГУ НП в Донецькій області та територіальних органів в особливий період та під час проведення антитерористичної операції»:

від 23.06.2016 № 957 за червень 2016 року у сумі 2 762,17 грн., у т. ч.:

за лютий 2016 року, кількість днів 10 сума 413,79 грн.;

за березень 2016 року, кількість днів 20 сума 774,19 грн.;

за квітень 2016 року, кількість днів 20 сума 800,00 грн.;

за травень 2016 року, кількість днів 20 сума 774,19 грн.;

від 26.07.2016 № 1155 за червень 2016, кількість днів 30 сума 1 200,00 грн.;

від 26.07.2016 № 957 за травень 2016 за 11 діб сума 425,81 грн.;

від 23.08.2016 № 1311 за липень 2016 за 31 добу сума 1 200,00 грн.;

від 26.10.2016 № 1756 за вересень 2016 за 31 добу сума 1200,00 грн.;

від 25.11.2016 № 1944 за жовтень 2016 за 31 добу сума 1 200,00 грн.,

від 21.12.2016 № 2084 за листопад 2016 за 30 діб сума 1 200,00 грн.;

від 25.01.2017 № 155 за грудень 2016 за 7 діб сума 270,97 грн.;

від 23.02.2017 № 368 за січень 2017 за 24 доби сума 929,03 грн.;

від 23.03.2017 № 558 за лютий 2017 за 28 діб сума 1200,00 грн.;

від 23.04.2017 № 749 за березень 2017 за 31 добу сума 1200,00 грн.;

від 25.05.2017 № 960 за квітень 2017 за 30 діб сума 1200,00 грн.;

від 28.06.2017 № 1170 за травень 2017 за 31 добу сума 1200,00 грн.;

від 24.07.2017 № 1353 за червень 2017 за 30 діб сума 1200,00 грн.;

від 26.08.2017 № 1550 за липень 2017 за 31 добу сума 1200,00 грн.;

від 25.09.2017 № 1732 за серпень 2017 за 31 добу сума 1200,00 грн.;

від 24.10.2017 № 1944 за вересень 2017 за 30 діб сума 1200,00 грн.;

від 24.11.2017 № 2218 за жовтень 2017 за 31 добу сума 1200,00 грн.;

від 21.12.2017 № 2494 за листопад 2017 за 30 діб сума 1200,00 грн.;

від 25.01.2018 № 749 за грудень 2018 за 18 діб сума 696,77 грн.;

від 23.02.2018 № 490 за січень 2018 за 11 діб сума 425,81 грн.;

від 23.03.2018 № 756 за лютий 2018 за 10 діб сума 428,57 грн.;

від 24.04.2018 № 1077 за березень 2018 за 31 добу сума 1200,00 грн.;

від 24.05.2018 № 1343 за квітень 2018 за 30 діб сума 1200,00 грн.;

Наказом ГУ НП в Донецькій області від 24 липня 2019 року № 293 о/с «По особовому складу» майора поліції ОСОБА_1 відповідно до розділу VІІ Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції: за п. 2 ч. 1 ст. 77 (через хворобу за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції), з 24 липня 2019 року.

Вислуга років на 24 липня 2019 року у календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги складає: 18 років 11 місяців 10 днів, у пільговому обчисленні 29 років 07 місяців 21 день.

Вважати невикористану відпустку за 2019 рік у кількості 22 доби.

Відповідно трудової книжки ОСОБА_1 серія НОМЕР_4 звільнений зі служби в Національній поліції на підставі наказу ГУ НП в Донецькій області від 24.07.2019 № 293 о/с.

Відповідачем до матеріалів справи також надано:

довідку про середньомісячний та середньоденний розміри грошового забезпечення (із розрахунку вересень-жовтень 2015 року) ОСОБА_1 , відповідно до якої розмір середньомісячного грошового забезпечення складає 5 418,75 грн.; середньоденного 177,66 грн.

довідку про середньомісячний та середньоденний розміри грошового забезпечення (із розрахунку травень-червень 2019 року) ОСОБА_1 , відповідно до якої розмір середньомісячного грошового забезпечення складає 13 173,25 грн.; середньоденного 431,91 грн.;

довідка від 09.01.2020 № 9 про нарахування та виплату ОСОБА_1 винагороди за участь в АТО за період проходження служби в ГУ НП в Донецькій області за період з червня 2016 року по травень 2018 року із зазначенням сум та наказів ГУ НП в Донецькій області на підставі яких така виплачувалася;

довідки про нараховане та виплачене грошове забезпечення із зазначенням додаткових видів виплат за період з листопада 2015 року по грудень 2016 року; з січня 2017 року по грудень 2017 року; з січня 2018 року по грудень 2018 року; з січня 2019 року по серпень 2019 року;

довідка ВПС УКЗ ГУ НП в Донецькій області від 10.01.2020 № 86/12/03-2020, про те, що згідно з обліками УКЗ ГУ НП в Донецькій області ОСОБА_1 протягом 2015-2019 років додаткові відпустки, як учасник бойових дій на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не використовував. Рапортів щодо надання додаткових відпусток, як учаснику бойових дій ОСОБА_1 залишених без розгляду немає. Звернення гр. ОСОБА_1 не надходило;

довідка ГУ МВС в Донецькій області від 11.03.2020 № 37, про те, що за період з квітня 2014 року по листопад 2014 року відсутні підтверджуючі документи щодо безпосередньої участі ОСОБА_1 у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, а тому винагорода за участь в АТО не нараховувалася та не виплачувалася;

довідка УКЗ ГУНП в Донецькій області про те, що згідно наказу Національної поліції України від 08.11.2018 № 1027дск «Про внесення змін до Розрахунку кількості сил Національної поліції України, що можуть бути залучені до складу сил та засобів Об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях» затвердженого наказом Національної поліції України від 21.09.2018 № 893/ДСК Кальміуське відділення поліції Центрального відділу поліції ГУ НП в Донецькій області не входить до вищевказаного Розрахунку, у зв`язку із чим ОСОБА_1 не було зараховано до складу сил і засобів Об`єднаних сил;

довідка від 10.01.2020 № 99/12/03-2020 про те, що майор поліції ОСОБА_1 дійсно у період з 07.04.2014 до 06.11.2015 та з 07.11.2015 до 30.04.2018 був зарахований до складу сил та засобів, які беруть безпосередню участь у антитерористичній операції … . Підстава: наказ Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при СБУ від 02.02.2015 № 33, від 13.12.2015 № 347, від 14.12.2015 № 348, 30.04.2018 № 120 дск.

Правова позиція суду обґрунтована таким.

Щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій

Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (далі Закон № 3551-XII)

Стаття 5. Учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час*.

Пункт 19 ч. 1 ст. 6. Учасниками бойових дій визнаються … поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, … які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

З матеріалів справи встановлено, що позивач набув статус учасника бойових дій з 13.10.2015, про що видано відповідне посвідчення від 20.10.2015 серії НОМЕР_5 .

Стаття 12. Учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги:

12) використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Закон України «Про відпустки» від 15.11.1996 № 504/96 ВР (далі Закон № 504/96) встановлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Стаття 4 (наводиться у частині)

Установлюються такі види відпусток:

1) щорічні відпустки:

основна відпустка (стаття 6 цього Закону);

додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону);

додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону);

інші додаткові відпустки, передбачені законодавством;

2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону);

3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону);

3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону);

4) соціальні відпустки:

відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону);

відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону);

відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону);

додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону);

Частина 12 ст. 10. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний вести облік відпусток, що надаються працівникам.

Стаття 16-2. Учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік».

Стаття 24. У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

У разі переведення працівника на роботу на інше підприємство грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток за його бажанням повинна бути перерахована на рахунок підприємства, на яке перейшов працівник.

За бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. При цьому тривалість наданої працівникові щорічної та додаткових відпусток не повинна бути менше ніж 24 календарних дні.

Особам віком до вісімнадцяти років заміна всіх видів відпусток грошовою компенсацією не допускається.

У разі смерті працівника грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, виплачується спадкоємцям.

Кодекс Законів про працю України від 10.12.1971 № 322-VІІІ (далі КЗпП України)

Стаття 83. У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Стаття 60. 1. Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 92. 1. Поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

2. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Стаття 93.

9. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення.

При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.

10. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

11. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання із чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції.

За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Стаття 94.

1. Поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

2. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ № 260 від 06 квітня 2016 року затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260).

Пункт 8 розділу ІІІ Порядку 260.

За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Висновки суду у даній частині позовних вимог.

Стаття 242 КАС України.

5. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Стаття 346 КАС України.

1. Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї самої палати або у складі такої палати.

Верховний Суд України у постанові від 17.07.2015 (справа №21-8а15) дійшов висновку, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

У продовження вказаного, Верховним Судом у постанові від 07.08.2019 у справі № 820/5122/17 зазначено: «За загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Позиція аналогічного змісту наведена у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2015 року в справі № 21-8а15 і Верховний Суд не вбачає підстав відступати від неї, виходячи з такого.

Питання виплати грошової компенсації за невикористану частину відпустки поліцейським, які звільняються, врегульовані нормами пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260, які є спеціальними за своєю правовою природою та підлягають застосуванню до спірних правовідносин. На підставі пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260 виплата грошової компенсації передбачена виключно за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції.»

У постанові від 31 березня 2020 року справа № 808/2122/18 Верховним Судом зазначено: «Судами першої та апеляційної інстанцій зроблено обґрунтований висновок про відсутність протиправної бездіяльності відповідача щодо виплати грошової компенсації за невикористану відпустку за попередні роки, у зв`язку з відсутністю передбаченого законодавством у нього такого обов`язку.

Також судами обґрунтовано відхилено доводи позивача що до спірних правовідносин повинні застосовуватися загальні приписи трудового законодавства, визначені КЗпП України та Законом України «Про відпустки». Доводи касаційної скарги в цій частині також є помилковими.»

Аналогічні висновки постановлені Верховним Судом у постановах від 06 лютого 2020 року справа № 818/1276/17 та справа № 520/692/19.

Зі свого боку суд зазначає, що станом на час розгляду даної справи відсутнє судове рішення винесене з підстав передбачених ст. 364 КАС України про відступ від правового висновку Верховного Суду України викладеного у постанові від 17.07.2015 (справа №21-8а15), який, натомість, підтримано у перелічених вище постановах Верховного Суду.

Отже, ґрунтуючись на викладеному, суд робить висновок, що правове регулювання спірних правовідносин здійснюється на підставі Закону № 580, та Порядку № 260, якими не передбачено здійснення компенсації жодних видів відпусток, окрім, як у році звільнення.

Більше того, суд звертає увагу на норму абз. 2 п. 11 ст. 93 Закону № 580, де мовиться про те, що за бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

З даного приводу відповідачем-1 надано пояснення суду, що рапортів ОСОБА_1 про надання йому додаткової відпустки, як учаснику АТО, залишених ГУ НП у Донецькій області без розгляду немає.

При постановленні вказаних висновків судом також взято до уваги правову позицію Верховного Суду (постанова від 13.06.2018 справа № 545/1881/16) та постанову Першого апеляційного адміністративного суду (постанова від 26.05.2020 справа № 200/1891/20-а) щодо правової природи «Додаткової відпустка окремим категоріям ветеранів війни».

Крім того, посилання позивача на рішення Верховного Суду у зразковій справі № 620/4218/18 є помилковим, оскільки у даній справі йдеться про компенсацію невикористаних календарних днів додаткової відпустки військовослужбовцю, якому така компенсація визначена ч. 14 ст.10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Таким чином, підстави для нарахування і виплати компенсації позивачу за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період 2017-2018 роки відсутні.

Щодо стягнення на користь ОСОБА_1 заборгованості за виплатами винагороди за безпосередню участь в АТО у період з 07.04.2014 до 06.11.2015 та з 07.11.2015 до 30.04.2018.

Закон України «Про боротьбу з тероризмом» від 20.03.2003 № 638-IV

Стаття 5 (у редакції чинній у 2014 році) Міністерство внутрішніх справ України здійснює боротьбу з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування яких віднесене законодавством України до компетенції органів внутрішніх справ; надає Антитерористичному центру при Службі безпеки України необхідні сили і засоби; забезпечує їх ефективне використання під час проведення антитерористичних операцій.

Стаття 13. Сили і засоби, що залучаються до проведення антитерористичної операції.

При проведенні антитерористичної операції використовуються сили і засоби (особовий склад, спеціалісти, зброя, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв`язку, інші матеріально-технічні засоби) суб`єктів боротьби з тероризмом, а також підприємств, установ, організацій, які залучаються до участі в антитерористичній операції, в порядку, визначеному згідно з Положенням, зазначеним у частині другій статті 12 цього Закону. Покриття витрат та відшкодування збитків, що виникли у зв`язку із проведенням антитерористичної операції, здійснюються згідно з законодавством.

За рішенням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із керівництвом відповідних суб`єктів боротьби з тероризмом, до широкомасштабних, складних антитерористичних операцій у районі їх проведення залучаються та використовуються сили та засоби (особовий склад та спеціалісти окремих підрозділів, військових частин, зброя, бойова техніка, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв`язку, інші матеріально-технічні засоби) Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Національної гвардії України, Збройних Сил України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону, та органів охорони державного кордону, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, Управління державної охорони України.

Працівники правоохоронних органів, військовослужбовці та інші особи, які залучаються до антитерористичної операції, на час її проведення підпорядковуються керівнику оперативного штабу.

Спору про те що позивач був працівником правоохоронного органу між сторонами немає.

Постанова Кабінету Міністрів України «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету» від 04.06.2014 № 158 (далі Постанова № 158).

Пункт 2. Установити, що за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою … особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, … починаючи з 1 травня 2014 р. виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

Виплата винагороди здійснюється також під час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненнями (контузіями, травмами, каліцтвами), отриманими під час участі у зазначених операціях і заходах.

(Пункт 2 втратив чинність у частині виплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу винагороди в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш як 3 тис. гривень, у розрахунку на місяць на підставі Постанови КМ № 24 від 31.01.2015)

На виконання Постанови № 158 Міністерством внутрішніх справ України видано наказ «Про виплату винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України від 23.07.2014 № 719, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 08.082014 за №939/25716 (далі Наказ № 719)

Пункт 1. Виплачувати … особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, … за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою починаючи з 01 травня 2014 року винагороду в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

Обчислення цієї винагороди здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення або заробітної плати (у тому числі з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди), за останньою займаною штатною посадою на час участі в зазначених операціях і заходах.

Пункт 2. Винагороду виплачувати за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, зазначених у пункті 1 цього наказу, до дня завершення такої участі, в поточному місяці за минулий на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій) (командирам (начальникам) - наказів вищих командирів (начальників)), начальників органів внутрішніх справ.

Постанова Кабінету Міністрів України «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» від 31.01.2015 № 24 (Постанова втратила чинність на підставі постанови № 18 від 20.01.2016, далі Постанова № 24)

Пунктом 1 Постанови № 24 встановлено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення.

Розмір винагороди визначається виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії та повинен становити не менш як 3 тис. гривень на місяць. У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу, що брали безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі виходячи з її розміру, що становить не менш як 3 тис. гривень (абзац 2 пункту 1 Постанови № 24).

Пункт 6. Визнати таким, що втратив чинність, пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 4 червня 2014 р. № 158 Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету (Офіційний вісник України, 2014 р., № 46, ст. 1211) у частині виплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу винагороди в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш як 3 тис. гривень, у розрахунку на місяць.

Згідно з пунктом 1 додатку № 1 до Постанови № 24 в період мобілізації (в тому числі часткової) або з моменту введення воєнного стану та до дати завершення демобілізації або закінчення (скасування) воєнного стану, період проведення антитерористичної операції винагорода у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення виплачується за безпосередню участь військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.

Наказ Міністерства оборони «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» від 02.02.2015 № 49, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 лютого 2015 р. за № 135/26580 (Наказ втратив чинність на підставі Наказу Міністерства оборони № 66 від 10.02.2016 - застосовується з 21.01.2016)

Пунктом 4 розділу І Порядку встановлено, що виплата винагород та додаткових винагород здійснюється військовослужбовцям за місцем проходження служби на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій), керівництва військових формувань та органів державної влади. Командирам (начальникам) військових частин (закладів, установ, організацій) - наказами вищих командирів (начальників, керівників).

Згідно з пунктом 6 розділу 1 даного Порядку виплата винагород військовослужбовцям здійснюється за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду, визначених додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» від 31 січня 2015 року № 24.

Пунктами 1, 2, 3, 7 розділу ІІ вказаного Порядку передбачено, що військовослужбовцям (крім резервістів) у період мобілізації (у тому числі часткової) або з моменту введення воєнного стану та до дати завершення демобілізації або закінчення (скасування) воєнного стану, у період проведення АТО за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою виплачується винагорода у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення. Розмір винагороди визначається, виходячи з розміру посадового окладу (у тому числі посадового окладу за посадою, до тимчасового виконання обов`язків (завдань) за якою допущено військовослужбовця), окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії, та повинен становити не менш як 3000 гривень на місяць. У разі участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця розмір винагороди визначається пропорційно дням участі, виходячи з її розміру, що становить не менш як 3000 гривень. Винагорода виплачується за час, обрахований з дня фактичного початку участі військовослужбовців (крім резервістів) у заходах, зазначених у п. 1 цього розділу, до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів (штабу АТО).

Безпосередня участь у відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою підтверджується журналом бойових дій (журналом ведення оперативної обстановки), бойовим донесенням (підсумковим, терміновим та позатерміновим), рапортом керівника підрозділу, який виконував завдання. Крім того, підтвердними документами є бойовий наказ командира військової частини для виконання поставлених завдань охорони об`єктів (несення служби на блокпостах, звільнення об`єктів, які захоплені, тощо), письмовий наказ командира військової частини, який виконував завдання, запис у книзі прикордонної служби підрозділу охорони державного кордону про виконання завдань прикордонними нарядами щодо відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, постова відомість під час охорони об`єкта (блокпоста, базового табору, складу ракетно-артилерійського озброєння, польового парку тощо), де визначені особовий склад, який залучається до охорони, час, місце, порядок виконання завдань, книга служби нарядів та подій, що відбувалися.

Пункт 5 розділу ІІ Порядку № 49. Військовослужбовці вважаються такими, що беруть безпосередню участь в АТО, у разі одночасного дотримання таких умов:

залучені до проведення АТО; перебувають у підпорядкуванні (виконують завдання) керівництва штабу АТО (крім військовослужбовців військових прокуратур та розвідувальних органів України); перебувають у районі проведення АТО.

Пунктами 1, 3, 4 Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 03 лютого 2015 року №123 «Про деякі питання відрядження до зони АТО», передбачено, зокрема, начальникам головних управлінь, управлінь МВС України в областях, місті Києві, на залізницях, ДНДЕКЦ, ДДАІ, ДНДІ, ректорам вищих навчальних закладів, керівникам структурних підрозділів апарату МВС та підпорядкованих підрозділів під час підготовки наказів про відрядження до зони проведення антитерористичних операцій чітко визначати перелік завдань відповідно до зазначеного вище Закону, що покладаються на відряджену особу або відряджаються на підконтрольну Україні територію для виконання завдань відповідно до покладених на особу функціональних обов`язків

Начальникам головних управлінь, управлінь МВС України в областях, місті Києві, на залізницях, ДНДЕКЦ, ДДАІ, ДНДІ, ректорам вищих навчальних закладів, керівникам структурних підрозділів апарату МВС та підпорядкованих підрозділів до 05 числа надавати до ДФЗБО МВС списик осіб, що безпосередньо беруть участь у проведенні антитерористичних операцій.

Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку МВС визначено забезпечити нарахування грошової винагороди особам рядового і начальницького складу апарату Міністерства, головних управлінь, управлінь МВС України в областях, місті Києві, на залізницях, ДНДЕКЦ, ДДАІ, ДНДІ, ректорам вищих навчальних закладів та підпорядкованих МВС відповідно до наданих списків; виплату грошової винагороди здійснювати за наказами міністра внутрішніх справ або особи, яка його заміщує, начальників головних управлінь, управлінь МВС України в областях, місті Києві, на залізницях, ректорів вищих навчальних закладів на підставі вмотивованих рапортів керівників підрозділів, погоджених керівником або заступником керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, із зазначенням конкретних місць несення служби (населений пункт, блокпост) та бойових зіткнень.

З 21.01.2016 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських» (далі Постанова № 18)

Пункт 1. Установити, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Генеральної прокуратури України, особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони та поліцейським за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством соціальної політики, у межах бюджетних призначень.

Розміри винагороди визначаються пропорційно часу участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.

Відповідно до п. 1 Постанови № 18 наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 259 затверджено Інструкцію про розміри та умови виплати винагороди поліцейським за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, зареєстрована в міністерстві юстиції України 28.04.2016 за № 657/28787 (далі Інструкуція № 259, у редакції від 06.04.2016).

І. Загальні положення

1. Ця Інструкція визначає умови та розміри виплати винагороди поліцейським за безпосередню участь у воєнних конфліктах, під час проведення антитерористичних операцій та інших заходах в умовах особливого періоду (далі - АТО).

2. Виплата винагороди здійснюється за місцем проходження служби поліцейського на підставі наказів про виплату такої винагороди.

ІІ. Умови виплати винагороди поліцейським за безпосередню участь в АТО

1. Винагорода виплачується поліцейським за безпосередню участь у воєнних конфліктах під час проведення АТО та інших заходах в умовах особливого періоду.

2. Винагорода виплачується в разі безпосереднього зіткнення (взаємного вогневого контакту), потрапляння під обстріли, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються поліцейськими, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.

3. Винагорода виплачується пропорційно часу участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду, який обраховується з дня фактичного початку участі поліцейських у цих заходах до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів.

5. Підтвердженням безпосередньої участі в АТО для виплати винагороди є наказ центрального органу управління поліцією, територіальних (у тому числі міжрегіональних) органів Національної поліції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі про відрядження в зону АТО для забезпечення пов`язаних з цим заходів та витяг із наказу штабу АТО або штабу оперативно-тактичного угруповання про включення (виключення) поліцейських до (зі) складу сил та засобів, що беруть безпосередню участь в АТО.

6. Підтвердженням безпосереднього зіткнення (взаємного вогневого контакту), потрапляння під обстріли, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються поліцейськими, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою є документи, зазначені в пункті 5 цього розділу, витяг з бойового розпорядження та оперативно-тактичного угрупування (або відомчого архіву Міністерства оборони).

7. Наказ про виплату винагороди видається з урахуванням документів, зазначених у пунктах 5, 6 цього розділу.

Висновки суду.

Верховним Судом у постанові від 24.04.2020 справа № 812/1511/17 зазначено таке: «Проаналізувавши вищенаведені правові норми, колегія суддів Верховного Суду зазначає, що винагорода за безпосередню участь в АТО виплачується не за весь час залучення особи до складу сил та засобів АТО, а тільки за час фактичної участі цієї особи у відповідних заходах. Так, зарахування особи до списку осіб, що безпосередньо беруть участь у проведенні антитерористичних операцій, здійснюється на підставі відповідних наказів командирів (штабу АТО), в яких зазначається про дату початку такої участі та дату фактичного завершення такої участі. В подальшому, на підставі вмотивованого рапорту керівника структурного підрозділу, де проходить службу особа, Головним управлінням МВС України в області видається відповідний наказ, який, в свою чергу, є підставою для нарахування грошової винагороди особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, призначеної за безпосередню участь у проведенні АТО.

Однією з обов`язкових умов для визнання військовослужбовця таким, що бере безпосередню фактичну участь у відповідних заходах в АТО є перебування такої особи у підпорядкуванні (виконання завдань) керівництва штабу АТО.

Така фактична участь осіб в Антитерористичній операції має бути підтверджена наказом командира штабу АТО.».

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верхового Суду від 24.01.2020 справа № 812/1487/17, від 06.02.2020 справа № 812/793/17 та постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2019 справа №360/3312/19.

З фактичних обставин справи судом установлено що позивачу сплачено винагороду за фактичну участь в АТО на підставі перелічених вище наказів ГУ МВС у Донецькій області та ГУ НП у Донецькій області за період з грудня 2014 року по квітень 2018 року.

При цьому за період з 07.04.2014 по жовтень 2014 року відсутні документи, які б підтверджували безпосередню участь позивача в АТО.

Посилання позивача на факт залучення його до сил та засобів, які беруть безпосередню участь в АТО з огляду на накази першого заступника керівника АТЦ при СБУ є помилковим, оскільки останні свідчать лише про прибуття та вибуття позивача до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції. Інформація щодо виконання позивачем завдань керівництва штабу антитерористичної операції, що можуть свідчити про безпосередню участь в АТО, а не лише підтверджувати знаходження на території де проводиться АТО в спірний період відсутня. Докази, які свідчать про виконання позивачем завдання керівництва штабу антитерористичної операції, також відсутні.

Щодо наявності Рішенням комісії МВС України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій працівників органів внутрішніх справ від 13.10.2015 за № 19/І/V/44, яким ОСОБА_1 надано статус учасника бойових дій, суд зазначає таке.

Відповідно до п.2-1 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413, статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.

Отже, за положенням вищевказаної норми статус учасника бойових дій надається, зокрема, у разі залучення їх до проведення антитерористичної операції на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення. За такий період позивачу відповідачем-2 відповідна винагорода нараховувалась, пропорційно кількості днів безпосереднього залучення, про що свідчать перелічені вище накази.

Наявність права на винагороду за участь в АТО за період з 07.04.2014 до жовтня 2014 року вказане посвідчення, як виключна підстава, жодним чином не підтверджує.

При цьому, як зазначалось, безпосереднє залучення до проведення АТО здійснюється на підставі відповідних рапортів керівництва, яким підтверджується виконання завдань та за якими і проводиться нарахування та виплата винагороди за таку участь.

Тобто, наявність статусу учасника бойових дій, не може безперечно свідчити про фактичну участь позивача у відповідних заходах у спірній період без підтвердження належними доказами визначеними Порядком № 49.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2019 справа №812/1255/17.

Щодо клопотань про залишення позову у цій частині без розгляду.

Відповідно рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 № 8-рп/2013, під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції виплачується за місцем проходження служби, а саме військової частини чи управління міністерства внутрішніх справ, з яким працівники перебувають у трудових правовідносинах, має характер обов`язковий та гарантується державою, отже до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України. Відтак, можливість звернення до суду із позовом про стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції не обмежується будь - яким строком, про що вказано у постанові Першого апеляційного адміністративного суду 13.11.2019 справа № 360/2294/19.

Щодо клопотань відповідачів про залишення позову без розгляду у частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Оскільки судом встановлено відсутність підстав для задоволення основних позовних, тобто не встановлено порушення заявлених прав позивача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розгляду питання про застосування наслідків пропуску строку звернення до адміністративного суду відносно похідної позовної вимоги.

Верховним Судом України у постанові від 25.11.2015 справа № П/800/259/15 зазначено, що інститут строків застосовується лише у разі реального порушення суб`єктивних прав, свобод та інтересів особи, що звернулась із позовом.

Суд також вважає релевантним та застосовує відповідний висновок Верхового Суду викладений у постанові від 02.04.2018 справа № 215/2896/16-а (реєстраційний номер 73172949).

Враховуючи усе викладене підстави для задоволення позову відсутні.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Відповідно вимог ч. 2 ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25, 72-76, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 295, 297, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Донецькій області, Маріупольського міського управління ГУ МВС України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів відмовити у повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст. 255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

Відповідно до п. 3 розділу VІ «Прикінцевих положень» КАС України строки визначені ст. 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 169, 177, 193, 261, 295, а також інші процесуальні строки продовжуються на строк дії карантину.

Повний текст судового рішення складено 02 липня 2020 року.

Суддя І.В. Буряк