Справа № 240/6982/20
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2020-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
03 липня 2020 року м. Житомир справа № 240/6982/20
категорія 102020000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шуляк Л.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області щодо ненадання публічної інформації за запитом від 18.04.2020;
- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит на інформацію;
- зобов`язати Виконавчий комітет Житомирської міської ради Житомирської області розглянути запит від 18.04.2020 про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Житомир вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд з місцями (орієнтирами) розташування;
- визнати вчинення порушення відповідачем Виконавчим комітетом Житомирської міської ради Житомирської області щодо ОСОБА_1 - ч.1 ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;
- стягнути з Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області судові витрати пов`язані з розглядом справи в сумі 17 грн 00 коп. на користь ОСОБА_1 .
В обґрунтування позову зазначає, що 18.04.2020 вона звернулась до Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області із запитом на інформацію, в якому на підставі і в порядку, встановленому Законом України "Про доступ до публічної інформації" просила надати інформацію щодо вільних земельних ділянок на території м. Житомир. Як зазначено позивачем в позовній заяві, запит відповідачем отримано 22.04.2020, однак станом на 10.05.2020 Виконавчим комітетом Житомирської міської ради Житомирської області запитувану інформацію позивачу не надано. Позивач вважає, що відповідач такою бездіяльністю порушує право позивача на доступ до публічної інформації, гарантоване Законом України "Про доступ до публічної інформації".
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 18.05.2020 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.
На офіційну електронну адресу суду 04.06.2020 Виконавчим комітетом Житомирської міської ради Житомирської області подано до суду відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначено, що 22.04.2020 до Житомирської міської ради від позивача надійшов запит, який був розглянутий та надано відповідь 27.04.2020. Оскільки Законом України "Про доступ до публічної інформації" не передбачено надіслання відповіді рекомендованим листом, то відповідь позивачу було направлено простим листом через засоби поштового зв`язку. Крім того, зазначено, що Виконавчим комітетом Житомирської міської ради 04.06.2020 повторно направлено позивачу відповідь від 03.06.2020 № 1129 на інформаційний запит від 22.04.2020 № 25/Б-183із через засоби поштового зв`язку з повідомленням про вручення.
На офіційну електронну адресу суду 04.06.2020 від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив. Позивач просить не враховувати викладені у відзиві обставини. Зазначає, що її позов є обґрунтований та для захисту її прав позовні вимоги необхідно задовольнити.
Відповідно до наказів від 27.04.2020 №01-31В та від 26.05.2020 №01-46В головуючий суддя Шуляк Л.А. в період з 28.04.2020 по 08.05.2020 та в період з 01.06.2020 по 15.06.2020 перебувала у щорічній оплачуваній відпустці.
У відповідності до положень частини п`ятої статті 262, частини першої статті 263 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Згідно з частиною четвертою статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Частиною п`ятою статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Позивач в позовній заяві зазначає, що Виконавчим комітетом Житомирської міської ради Житомирської області відповіді не надано.
Позивач, вважаючи таку бездіяльність протиправною, звернулась до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Відповідно до ст.5 Закону України "Про інформацію" від 02 жовтня 1992 року №2657-ХІІ кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
Спеціальним законом, який визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, є Закон України "Про доступ до публічної інформації" №2939-VI від 13.01.2011 (далі - Закон №2939).
Відповідно до ст.1 Закону №2939 публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Виходячи з вищенаведеного, публічна інформація розглядається у двох аспектах: відомості - отримані або створені у процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством; відомості, які знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.
Згідно до п. 2 ч. 1 ст. Закону №2939 доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
Відповідно до статті 5 Закону №2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом:
1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом;
2) надання інформації за запитами на інформацію.
Відповідно до ст. 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.
Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону №2939 розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Відмова в задоволенні запиту на інформацію врегульована ст.22 Закону №2939, відповідно до якої, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону №2939 відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.
У відповідності до ч. 4 ст. 22 Закону № 2939 у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.
Відповідно до ч. 5 ст. 22 Закону № 2939 відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовий формі.
Аналізуючи вищенаведені норми, суд зазначає, що розпорядник інформації повинен надати відповідь на письмовий запит запитувача інформації, при цьому, такий повинен бути повним, достовірним та точним або мотивовану відмову у наданні запитуваної інформації, у разі наявності підстав, визначених ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації".
Як зазначалось раніше, 18.04.2020 ОСОБА_1 звернулась до Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області із запитом на інформацію, який був надісланий на адресу відповідача рекомендованим листом, про що свідчить копія фіскального чеку АТ "Укрпошта" (а.с.7).
В свою чергу, відповідачем до відзиву на адміністративний позов додано відповідь на запит на отримання публічної інформації №25/Б-183із від 27.04.2020, зі змісту якого встановлено, що ОСОБА_1 повідомлено, що вільні земельні ділянки комунальної власності на території м.Житомира, які можуть бути використані під забудову, відсутні (а.с.30).
Відповідь на вказаний запит була направлена позивачу простою поштовою кореспонденцією 27.04.2020 на адресу, яка нею зазначена у запиті, що підтверджується журналом вихідної кореспонденції (а.с.24-25). Зокрема, у журналі вказано вихідний номер листа - 183тз, зазначено особу яка підписала лист - Ольшанська С.Г., дата надіслання листа 27.04.2020, тобто даний запис є належним підтвердженням надсилання відповіді на запит позивача.
Суд наголошує, що стаття 20 Закону №2939-VI лише встановлює обов`язок розпорядника інформації надати відповідь на запит у встановлені строки, вимог щодо форми направлення відповіді на запит даним законом не передбачено, а тому направлення відповіді на запит простим поштовим відправленням не заборонено.
Крім того, "Правилами надання послуг поштового зв`язку", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 визначено, що просте поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання без видачі розрахункового документа та доставляється/вручається без розписки.
Враховуючи вищезазначене, відповідачем було дотримано вимоги статей 3, 4, 5, 19, 20, 23 Закону №2939-VI, а саме вчасно розглянуто (на протязі чотирьох робочих днів) та надано відповідь на вказаний запит, а тому твердження позивача про ненадання відповіді на запит є безпідставними.
Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області у наданні публічної інформації, вказаної у запиті на інформацію від 18.04.2020 та зобов`язання відповідача надати публічну інформацію вказану у запиті на інформацію від 18.04.2020.
Щодо вимоги позивача про визнання вчинення порушення Виконавчим комітетом Житомирської міської ради Житомирської області щодо ОСОБА_1 - ч.1 ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, то вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств.
Як встановлено судом, відповідачем надано у встановлені строки та в повному обсязі відповідь на запит від 18.04.2020.
Також, суд зазначає, що Виконавчим комітетом Житомирської міської ради Житомирської області 04.06.2020 повторно направлено ОСОБА_1 відповідь на запит від 18.04.2020 через засоби поштового зв`язку з повідомлення про вручення (а.с.31-32).
З огляду на викладене, суд критично оцінює твердження позивача щодо порушення її права на отримання інформації, встановленого ч.1 ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки вказана інформація надана позивачу.
Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні даного позову слід відмовити.
Зважаючи на відмову у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі питання про розподіл судових витрат у даній справі судом не вирішується.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 03 липня 2020 року.

Суддя Л.А.Шуляк