Справа № 360/1764/20
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2020-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

02 липня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1764/20

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Секірської А.Г.,

за участю секретаря судового засідання Вакуленка А.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Петрощук К.В., ордер серії АН № 1005398;

представника відповідача - Рєзніченко Ю.М., виписка з ЄДРЮОФОПГФ від 21.02.2020;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом адвоката Петрощук Катерини Володимирівни в інтересах фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

29.04.2020 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Петрощук Катерини Володимирівни (далі - представник) в інтересах фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС у Луганській області (далі- відповідач, ГУ ДПС у Луганській області) про визнання протиправною та скасування вимоги , в обґрунтування якого зазначено таке.

Позивачем отримано податкову вимогу від 07.04.2020 № 58708-52 ГУ ДПС у Луганській області про те, що станом на 06.04.2020 сума податкового боргу становить 278 941,03 грн, з яких основний платіж - 132 894,32 грн, штрафні санкції - 72 966,58 грн, пеня - 73080,13 грн.

01.04.2019 Луганським окружним адміністративним судом розглянуто справу № 812/1823/17, предметом оскарження в якій було податкове повідомлення - рішення від 03.11.2017 № . За результатами його скасування таке податкове повідомлення - рішення вважається відкликаним.

В подальшому ГУ ДПС у Луганській області винесено податкове повідомлення - рішення від 23.08.2019 № на підставі акта перевірки від 29.09.2017 з урахуванням рішення Луганського окружного адміністративного суду від 01.04.2019 по справі № 812/1823/17, збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» з урахуванням штрафних санкцій у розмірі 218899,75 грн.

12.03.2020 Луганським окружним адміністративним судом відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про оскарження податкового повідомлення - рішення від 23.08.2019 № , зазначене рішення набрало законної сили 20.04.2020 та не оскаржено позивачем.

Відповідачем вже 07.04.2020 надіслано позивачеві податкову вимогу від 07.04.2020 № 58708-52 та жодним чином не аргументовано розрахунок сум у частині нарахування пені в сумі 73 080,00 грн.

З посиланням на норми статей 14, 54, 56, 57, 59, 111 Податкового кодексу України представник позивача зазначила, що, оскільки позивач оскаржив податкове повідомлення - рішення від 23.08.2019 № про донарахування суми грошового зобов`язання з урахуванням штрафних санкцій у розмірі 218899,75 грн, то протягом оскарження такого рішення, протягом періоду набрання рішенням суду законної сили податкова вимога зі сплати донарахованої суми у розмірі 218 899,75 грн не надсилається, а сума грошового зобов`язання вважається неузгодженою.

Аналіз статті 129 Податкового кодексу України дає підстави вважати, що в даному випадку нарахування пені має здійснюватися за правилами підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України, а саме - пеня розпочинає нараховуватись з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом. Оскільки останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання є 02.09.2020, через 10 днів після отримання податкового повідомлення - рішення від 23.08.2019 № 000402134, нарахування пені має відбуватися за період з 02.09.2019.

На підставі викладеного представник позивача просила суд:

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу ГУ ДПС у Луганській області від 07.04.2020 № 58708-52.

Ухвалою суду від 04.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (арк.спр. 110-111).

Ухвалою суду від 02.06.2020 задоволено клопотання відповідача про продовження строку для надання відзиву на позовну заяву, відкладено судовий розгляд справи (арк.спр. 124-125).

Ухвалою суду від 01.07.2020 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (арк.спр. 133).

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеному у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві від 02.07.2020 за вх. № 360/1764/20 (арк.спр. 186-192). Зазначила, що правомірність збільшення ФОП ОСОБА_1 грошового зобов`язання з ПДФО за результатами річного декларування за податковим зобов`язанням на суму 145933,17 грн та застосування штрафних санкцій у сумі 72966,58 грн за податковим повідомленням -рішенням від 03.11.2017 № встановлена рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 01.04.2019, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2019 та погоджена постановою Верховного Суду від 18.11.2019.

На виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2019 по справі № 812/1823/17 у відповідності до вимог п.п.60.1 ст. 60 Податкового кодексу України та положень Порядку № 1204 було винесено податкове повідомлення - рішення від 23.08.2019 № про сплату ПДФО у сумі 145933,17 грн, штрафних (фінансових) санкцій у сумі 72966,58 грн, яке отримано платником податків 26.09.2019.

Позивач оскаржив зазначене податкове повідомлення - рішення в судовому порядку, рішенням суду від 12.03.2020 у справі № 360/184/20 у задоволенні позову відмовлено.

З посиланням на норми Порядку ведення органами Державної фіскальної служби оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 за № 751/28881, представник відповідача зазначила, що, оскільки рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 у справі № 360/184/20 податкове повідомлення-рішення від 23.08.2019 № визнано законним та не скасовано, в інтегрованій картці позивача з ПДФО 02.04.2020 поновлено суми грошових зобов`язань з ПДФО, що визначені цим податковим повідомленням - рішенням, поряд з цим відновлено нарахування пені у сумі 73080,13 грн.

Нарахування пені відбулося з урахуванням зупинення строків нарахування пені відповідно до вимог п. 130.1 ст. 130 Податкового кодексу України. Пеня нарахована у відповідності до вимог п.п.129.1.1 п.129.1 ст.1 Податкового кодексу України за період з 19.02.2017 по 02.04.2020 включно, в автоматичному режимі засобами програмного забезпечення ІТС «Податковий блок», внаслідок несплати протягом 1088 календарних днів заниження податкового зобов`язання з ПДФО за 2016 рік у сумі 145 933,27 грн, виявленого в результаті документальної планової невиїзної перевірки.

На підставі вищевикладеного представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-77 КАС України, суд дійшов наступного.

29.09.2017 ГУ ДФС у Луганській області складено Акт № 279/12-32-13-14/255700687 «Про результати документальної планової невиїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , податковий номер НОМЕР_1 , щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2016» (арк.спр. 14-69), на підставі якого за порушення п.177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (нараховано пеню) за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» на суму 1 215 284,85 грн, в тому числі за податковими зобов`язаннями - 810189,90 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 405 094,95 грн, пеня - 95 837,70 грн (арк.спр. 70-71).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 01.04.2019 у справі № 812/1823/17, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2019, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у Луганській області від 03.11.2017 № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 664 256,73 грн та в частині застосування штрафних санкцій у сумі 332 128,37 грн, а всього на суму 996 385,10 грн; в іншій частині позовних вимог відмовлено (арк.спр. 134-144, 145-154).

Постановою Верховного Суду від 18.11.2019 у справі № 812/1823/17 касаційну скаргу ГУ ДФС у Луганській області залишено без задоволення, касаційну скаргу ФОП ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Луганського окружного адміністративного суду від 01.04.2019 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2019 у справі № 812/1823/17 в частині відмови в розподілі судових витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, скасовано та прийнято нову постанову про часткове задоволення вимог в цій частині, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Луганській області на користь ФОП ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 49530,62 грн, в іншій частині судові рішення судів першої та апеляційної інстанції залишено без змін (арк.спр. 155-163).

23.08.2019 ГУ ДФС у Луганській області винесено податкове повідомлення-рішення № , яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в загальній сумі 218899,75 грн, з яких 145933,17 грн - основне зобов`язання, 72966,58 грн - штрафні (фінансові) санкції (арк. спр. 94).

Сторонами визнається, що зазначене податкове повідомлення - рішення було у встановлені строки оскаржено позивачем в адміністративному порядку, після отримання рішення ДПС України про відмову в задоволенні скарги - в судовому порядку.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 у справі № 360/184/20 відмовлено у задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 23.08.2019 № (арк.спр. 164-169).

Згідно з інтегрованою карткою платника за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» поновлено виключене/скасоване донараховане в поточному році зобов`язання за минулий період за рішенням суду, податкове повідомлення - рішення (форма «Р») від 23.08.2019 № , в розмірі 145933,17 грн, станом на 02.04.2020 податковий борг ФОП ОСОБА_1 становить 278 941,03 грн, в тому числі основний платіж - 132 894,32 грн, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) - 72966,58 грн, пеня - 73080,13 грн (арк.спр. 200, 202).

Зазначений борг виник на підставі податкового повідомлення - рішення від від 23.08.2019 № , що відображено в ІКП, а не на підставі раніше часткового скасованого судовим рішенням у справі № 812/1823/17 податкового повідомлення - рішення від 03.11.2017 № , як помилково зазначає відповідач у відзиві.

ГУ ДПС у Луганській області сформовано податкову вимогу від 07.04.2020 № 58708-52, якою повідомлено ФОП ОСОБА_1 , що станом на 06.04.2020 сума податкового боргу платника податків становить 278 941,03 грн зі сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у тому числі: основний платіж - 132 894,32 грн, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) - 72966,58 грн, пеня - 73080,13 грн (арк. спр. 106).

Податкова вимога отримана позивачем 23.04.2020 (арк.спр. 203).

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (тут і надалі положення наведені у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) у цьому Кодексі поняття вживаються в такому значенні:

податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу (підпункт 14.1.153);

податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 14.1.175).

Згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Відповідно до пункту 54.5 статті 54 Податкового кодексу України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Абзацом першим пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України визначено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження (абзац другий пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 55.1 статті 55 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.

Абзацами першим, другим пункту 55.2 статті 55 Податкового кодексу України визначено, що контролюючими органами вищого рівня є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, - для контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць.

Пунктами 56.1, 56.2 статті 56 Податкового кодексу України визначено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Згідно з абзацом першим пункту 56.3 статті 56 Податкового кодексу України скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Скарги на рішення контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику (абзац третій пункту 56.3 статті 56 Податкового кодексу України).

Пунктом 56.5 статті 56 Податкового кодексу України закріплено, що платник податків одночасно з поданням скарги контролюючому органу вищого рівня зобов`язаний письмово повідомляти контролюючий орган, яким визначено суму грошового зобов`язання або прийнято інше рішення, про оскарження його податкового повідомлення-рішення або будь-якого іншого рішення.

Відповідно до абзацу першого пункту 56.15 статті 56 Податкового кодексу України скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою (абзац другий пункту 56.5 статті 56 Податкового кодексу України).

Частиною першою статті 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Сторонами визнається, що зазначене податкове повідомлення - рішення було у встановлені строки оскаржено позивачем в адміністративному порядку, після отримання рішення ДПС України про відмову в задоволенні скарги - в судовому порядку.

Відповідно до пункту 56.18 статі 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Згідно з пунктом 59.3 статті 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Оскільки позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Луганській області від 23.08.2019 № в порядку адміністративного оскарження із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 статті 56 Податкового кодексу України, відповідно до приписів пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у такому податковому повідомленні-рішенні, зупинено на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури судового оскарження, і протягом такого строку податкова вимога з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, що оскаржується, не надсилається, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Суд зауважує, що рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 у справі 360/184/20 як станом на дату формування вимоги, так і станом на дату розгляду справи за даними КП «ДСС» не набрало законної сили у зв`язку з дією пункту 3 розділу VI КАС України, згідно із яким ід час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Тобто, податкове зобов`язання, визначене податковим повідомленням - рішенням від 23.08.2019 № , не є узгодженим, що виключає можливість надіслання податкової вимоги платнику.

Щодо доводів позивача стосовно визначеної у вимозі суми пені, суд звертає увагу сторін, що предметом розгляду у даній справі не є оскарження платником податків дій контролюючого органу щодо нарахування пені в автоматизованій системі «Податковий блок», разом з тим, до узгодження суми основного грошового зобов`язання нарахування пені з огляду на положення статті 129 КАС України не відбувається, що, в свою чергу, унеможливлює направлення податкової вимоги з зазначенням боргу, що складається з суми пені.

За наслідками судового розгляду суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для надіслання позивачу оскарженої податкової вимоги, внаслідок чого оскаржувана податкова вимога ГУ ДПС у Луганській області є протиправною і підлягає скасуванню.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, оскільки в межах даної адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позовної заяви є обґрунтованими, а відповідач як суб`єкт владних повноважень, на якого частиною другою статті 77 КАС України покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, не довів суду правомірність оскаржуваного рішення, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною першою статті 4 Закону № 3674-VI встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою - підприємцем сплачується судовий збір у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01 січня 2020 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 2102, 00 грн. Тобто, за позовну вимогу немайнового характеру позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2789,41 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 28.04.2020 № 63, від 29.04.2020 № 65 (арк.спр. 10, 11).

Таким чином, судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом внесено судовий збір у розмірі більшому, ніж встановлено законом, на 687,41 грн.

Разом з тим, за приписами пункту 1 частини першої, частини другої статті 7 Закону 3674-VI в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, переплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

У зв`язку з цим суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу право звернення до суду із клопотанням про повернення судового збору, внесеного в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що позовні позов підлягає повному задоволенню, суд присуджує позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2102,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Луганській області.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги адвоката Петрощук Катерини Володимирівни в інтересах фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Луганській області (, місцезнаходження: 93401, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, 72) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Луганській області від 07 квітня 2020 року № 58708-52.

Стягнути на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Луганській області (витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України строк оскарження судового рішення продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повний текст рішення складено 06 липня 2020 року.

Суддя А.Г. Секірська