Справа № 712/1729/20
Суддя: Пироженко (С.А.) С. А.
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/712/60/20
Справа № 712/1729/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі ТІТОВА О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до інспектора роти № 4 батальйону № 1 УПП в м. Черкаси лейтенанта поліції КРАСІЛОВСЬКОГО Владислава Володимировича (адреса: м. Черкаси, вул. Л. Українки 21), третя особа: Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції України (адреса: м. Черкаси, вул. Л. Українки 21) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, посилаючись на те, що постановою інспектора роти № 4 батальйону № 1 УПП в м. Черкаси лейтенанта поліції Красіловського В.В. Серії ЕАК № 2114916 від 16 лютого 2020 року про адміністративне правопорушення, його притягнуто до відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу в сумі 425 грн.

Дана постанова мотивована тим, що він 16 лютого 2020 року о 07.38 год., керуючи автомобілем MITSUBISHI SPACE WAGON, д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Черкаси по вул. Смілянській 78, проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3.е ПДР України. Вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню, оскільки обставини справи, що встановлені в ній не відповідають дійсності, а винесена постанова є незаконною.

Позивач в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задоволити з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач до судового засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність за наявними матеріалами.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Адміністративним правопорушенням на підставі ч. 2 ст. 122 КпАП України є порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕАК № 2114916 від 16 лютого 2020 року вбачається, що ОСОБА_2 16 лютого 2020 року о 07.38 год., керуючи автомобілем MITSUBISHI SPACE WAGON, д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Черкаси по вул. Смілянській 78, проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3.е ПДР України. На підставі даних фактів інспектор роти № 4 батальйону № 1 УПП в м. Черкаси лейтенант поліції ОСОБА_3 притягнув позивача до відповідальності у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

На підставі ст. 245 КпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу

В судовому засіданні позивач пояснив, що дійсно, 16 лютого 2020 року, рухаючись по вул. Смілянській в м. Черкаси, був зупинений працівником патрульної поліції, який після зупинки вимагав надати документи на право керування транспортним засобом і після їх отримання повідомив, що він нібито порушив ПДР України, а саме п. 8.7.3.е порушення проїзду на заборонений червоний сигнал світлофора на перехресті вулиць Смілянська та пров. Поліграфічний. На момент зупинки транспортного засобу з ним в авто також перебував свідок ОСОБА_4 . Не відбираючи пояснень ні у нього, ні у пасажира, який знаходився у авто, відповідач відразу пішов до свого службового автомобіля, де без його участі була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошено посадової особи, яка розглядає справу, не були вирішені клопотання, не досліджені докази, не заслухані особи, які брали участь в розгляді справи. Після складення постанови його з невідомих причин у супроводі працівників поліції направили до КНП «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради» на медичний огляд. За результатами проведеного огляду о 07 год. 50 хв. був складений висновок № 182 від 16 лютого 2020 року про відсутність ознак сп`яніння.

Вважає притягнення його до адміністративної відповідальності незаконним, так як правил дорожнього руху не порушував, перехрестя проїхав на зелений миготливий сигнал світлофора, який у відповідності до п. 8.7.1 в. ПДР України дозволяє рух.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Однак з письмових пояснень третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Управлінням патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції зазначено, що в діях позивача, дійсно, вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України. Вважає, що оскаржувана постанова винесена ним з дотриманням та у повній відповідності норм матеріального і процесуального права та не має підстав для її скасування.

При перегляді в судовому засіданні наданого третьою особою відеозапису з нагрудного відео реєстратора інспектора, факту вчинення позивачем оспорюваного адміністративного правопорушення, судом не встановлено, оскільки він не містить фіксації здійснення позивачем проїзду перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, а містить лише фіксацію розгляду справи та винесення самої постанови у справі про адміністративне правопорушення. Інших доказів, які б підтверджували вчинення позивачем оспорюваного адміністративного правопорушення, відповідачем до суду не надано.

Крім того, суд також звертає увагу на те, що оскаржувана постанова не містить даних про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення, даних про фіксацію на відеокамеру усних пояснень позивача та, як наслідок, в силу положень ч. 3, 4 ст. 70 КАС України відеозапис з нагрудної камери поліцейського є недопустимим доказом. При цьому, з пояснень позивача та з матеріалів справи суд установив, що відеофіксація здійснювалася нагрудною камерою поліцейського та відео реєстратором в службовому автомобілі відповідача, запис з якого було перенесено на мобільний телефон інспектора та продемонстрований позивачу під час зупинки його транспортного засобу. Позивач вказав, що з даного відеозапису не можливо було встановити дату, час та місце здійснення відео зйомки, транспортний засіб та особу, яка перебувала за кермом автомобіля, технічні характеристики пристроїв.

Таким чином, в розумінні ст. 251 КпАП України відеозапис з нагрудної камеру інспектора патрульної поліції не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України, оскільки оскаржувана постанова не містить даних про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення і, як наслідок, в силу положень ч. 3, 4 ст. 70 КАС України відеозаписи нагрудних відеокамер поліцейських є недопустимими доказами, оскільки одержані з порушенням порядку, встановленого нормами процесуального права.

Зазначені висновки також містяться в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року у справі № 524/9716/16-а.

Крім того, суд також звертає увагу на те, що показання свідків правопорушення (у разі його вчинення) відповідачем не відбиралися, оскільки до матеріалів справи копії таких показань не надано, посилання на показання свідків в оскаржуваній постанові відсутні.

З огляду на зазначене, приймаючи до уваги, що правопорушення (у разі його вчинення) має бути належно зафіксоване відповідачем, беручи до уваги твердження позивача про те, що він, не порушував п. 8.7.3.е Правил дорожнього руху України, при цьому, зазначені твердження позивача не спростовані відповідачем, як у винесеній останнім постанові відносно позивача, так і шляхом надання суду належних та допустимих доказів, перелік яких визначений ст. 251 КпАП України, суд приходить до висновку, що постанова в справі про адміністративне правопорушення, винесена відповідачем, не містить достатніх та беззаперечних доказів порушення позивачем п. 8.7.3 «е» ПДР України, та, як наслідок, вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КпАП України. Більш того, вина позивача не підтверджується будь-якими іншими, передбаченими законом, зокрема, ст. 251 КпАП України, доказами.

Як наслідок, судом не встановлено, з яких саме міркувань виходив відповідач, визнаючи позивача винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України, та у порушенні ним вимог п. 8.7.3.е ПДР України, та, яким чином давав оцінку та досліджував обставини, на підставі яких прийшов до висновку та виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, притягнувши позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КпАП України, у зв`язку з чим та за наведених вище обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість твердження позивача про безпідставність винесеної відносно нього постанови і накладення адміністративного стягнення за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно позивача не проведено всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. За таких обставин суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає до скасування, а справа про адміністративне правопорушення до закриття, що передбачено п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-74, 122, 241-246, 250-251, 262, 286 КАС України, ст.ст. 122, 245, 251, 268, 283 КпАП України, суд

В И Р І Ш И В:

Постанову серії ЕАК № 2114916 від 16 лютого 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, яка винесена інспектором роти № 4 батальйону № 1 УПП в м. Черкаси лейтенанта поліції КРАСІЛОВСЬКИМ Владиславом Володимировичем про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн., на ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КпАП України скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня його проголошення в порядку визначеному ч. 4 ст. 286 та ст. 297 КАС України.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст судового рішення складено 02 липня 2020 року.