Справа № 500/2836/19
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2836/19

26 червня 2020 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Білобожницької сільської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Білобожницької сільської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 серпня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Білобожницької сільської ради із заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,6774 га, до якої додав оригінал відповідної технічної документації та витяг з Державного земельного кадастру.

Так, на черговій сесії Білобожницької сільської ради, 23 жовтня 2019 року, було прийнято Рішення №842 від 23.10.2019р. «Про розгляд висновку постійної комісії з питань містобудування, будівництва, земельних відносин та охорони природи». Згідно вказаного рішення Білобожницької сільської ради вирішено провести так званий «перерозподіл» земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,6773 га в с. Калинівщина Чортківського району Тернопільської області, яка раніше відводилась у власність позивачу.

Відтак, позивач вважає, що відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачений Земельним кодексом України, що свідчить про допущення відповідачем як суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності стосовно розгляду поданого ОСОБА_1 клопотання про затвердження технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,6773 га йому у власність. Клопотання позивача про затвердження розробленої ним технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність залишено без розгляду.

Ухвалою від 16.12.2019 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

У визначений судом термін представник відповідача не подав відзив на позов. Тому, суд вважає перейти до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

10 січня 2020 року ухвалою суду було призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 21 січня 2020 року о 12:15 год.

Ухвалами суду від 21.01.2020, від 27.02.2020 відкладено розгляд справи на 18.03.2020 о 10:00 год.

18 березня 2020 року секретарем судового засідання Павловським Ю.Б. складено довідку про те, що судове засідання по адміністративній справі № 500/2836/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Білобожницької сільської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 18 березня 2020 року не проводилося, у зв`язку із оголошенням карантину та тимчасовим, з 17 березня до 03 квітня 2020 року, зупиненням розгляду справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу .

21 травня 2020 року секретарем судового засідання сторонам направлено повістку про виклик до суду на 26.06.2020 о 10:00 годині.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, подавши клопотання про розгляд справи без їхньої участі в порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримують, позов просили задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату і місце розгляду справи. Причини неявки суд не повідомив. На день винесення рішення жодних заяв та клопотань від представника відповідача не надходило.

Частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Таким чином, з огляду на вжиття судом всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення належним чином сторін про наявність судової справи за їх участю та можливість реалізації ними права захисту у судовому порядку їх прав та інтересів, зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, а також враховуючи неявку в судове засідання представника відповідача, та відповідну заяву позивача про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження, - суд, у відповідності до положень частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, визнав за доцільне проводити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, розглянувши доводи, викладені в позові, та надавши їм належну правову оцінку, проаналізувавши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належним чином та підлягають частковому задоволенню, - з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Білобожницької сільської ради від 20 вересня 2018 року за № 676 позивачу ОСОБА_1 надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у власність, зокрема для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0,57 га на території Білобожницької сільської ради.

19 вересня 2018 року комісією Білобожницької сільської ради складено акт про встановлення факту користування гр. ОСОБА_1 земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства за адресою: с. Калинівщина Чортківського району Тернопільської області, площею - 0,6773 га. Представниками сільської ради було перевірено земельно-кадастрову документацію, графічні матеріали та проведено обстеження межі та конфігурації земельної ділянки в результаті чого було встановлено їх непорушність. Комісією встановлено, що гр. ОСОБА_1 на даний час користується та використовує за цільовим призначенням земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,6773 га.

В результаті встановленого факту користування земельною ділянкою позивачем комісією сільської ради було рекомендовано сесії Білобожницької сільської ради прийняти відповідне рішення про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) саме площею 0,6773 га.

20 листопада 2018 року Білобожницька сільська рада на тридцять четвертій сесії сьомого скликання прийняла рішення №701, згідно якого вирішує внести зміни в рішення №676 від 20.09.2018 року шляхом надання дозволу на складення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у власність площею 0,6773 га для ведення особистого селянського господарства.

За заявою позивача та відповідно до технічного завдання на встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) приватним підприємством «Вектор» розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у власність площею 0,6774 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: с. Калинівщина Чортківського району Тернопільської області (Білобожницька сільська рада).

На виконання вимог Закону України "Про державний земельний кадастр" державним кадастровим реєстратором проставлено відповідну відмітку на технічній документації із землеустрою. Земельна ділянка площею 0,6774 га зареєстрована у Державному земельному кадастрі з присвоєнням кадастрового номеру - :03:001:0978.

Так, 21 серпня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Білобожницької сільської ради із заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,6774 га, до якої додав оригінал відповідної технічної документації та витяг з Державного земельного кадастру.

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 стає відомо, що Білобожницька сільська рада не розглядає його питання про затвердження розробленої технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,6774 га, оскільки наміри у депутатів щодо передачі її у власність позивачу змінились. Так, на черговій сесії Білобожницької сільської ради, 23 жовтня 2019 року, було прийнято Рішення №842 від 23.10.2019р. «Про розгляд висновку постійної комісії з питань містобудування, будівництва, земельних відносин та охорони природи.»

Згідно вказаного рішення сорок восьма сесія сьомого скликання Білобожницької сільської ради вирішила провести так званий «перерозподіл» земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,6773 га в с. Калинівщина Чортківського району Тернопільської області, яка раніше відводилась у власність позивачу.

Суд вважає, що відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачений Земельним кодексом України, що свідчить про допущення відповідачем як суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності стосовно розгляду поданого ОСОБА_1 клопотання про затвердження технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,6773 га йому у власність.

В обґрунтування протиправної бездіяльності Білобожницької сільської ради, яка проявляється у залишенні клопотання позивача про затвердження розробленої ним технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,6774 га без розгляду. Що і стало причиною звернення ОСОБА_1 до суду.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом України (далі по тексту - ЗК України).

Стаття 118 ЗК України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Відповідно до пункту 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17 жовтня 2012 року, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Відповідно до частини дев`ятої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (частина десята статті 118 ЗК України).

У відповідності до частини 14 ст. 186 Земельного кодексу України технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає і затверджується відповідними органами, зокрема органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності.

Отже, системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

4) подання громадянином документації із землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Таким чином, виходячи із змісту норм ст. 118, ч.14 ст.186 Земельного кодексу України, чинне законодавство взагалі не передбачає можливості відмови органу місцевого самоврядування від затвердження технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Відмовити у наданні земельної ділянки у власність в порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами можна лише на етапі надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України).

Аналогічний правовий висновок щодо неможливості відмови у затвердженні проекту землеустрою міститься у постанові Верховного Суду від 16 травня 2019 року в справі № 821/925/18.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання вчинити дії після скасування його адміністративного акту.

Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 826/7631/15 та постанові від 28 листопада 2019 року по справі №2340/3933/18.

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». При цьому дискреційні повноваження, в тому числі органів місцевого самоврядування, завжди мають межі, встановлені законом.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 208/8402/14-а та від 29 березня 2018 року у справі № 816/303/16.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі №21-1465а15.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що слід зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у власність ОСОБА_1 , кадастровий номер :03:001:0978, площею 0,6774 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Калинівщина Чортківського району Тернопільської області.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області, яка проявилась у залишенні без розгляду клопотання про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у власність ОСОБА_1 , кадастровий номер :03:001:0978, площею 0,6774 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Калинівщина Чортківського району Тернопільської області.

Зобов`язати Білобожницьку сільську раду Чортківського району Тернопільської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у власність ОСОБА_1 , кадастровий номер :03:001:0978, площею 0,6774 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Калинівщина Чортківського району Тернопільської області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області сплачений судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок, відповідно до квитанції № N1D3C5702M від 10.12.2019.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 червня 2020 року.

Позивач:

- ОСОБА_1 ЄДРПОУ / ІПН НОМЕР_1 с. Калинівщина,Чортківський район, Тернопільська область,48530

Відповідач:

-Білобожницька сільська рада ЄДРПОУ / ІПН 04393657 с. Білобожниця,Чортківський район, Тернопільська область,48530

Головуючий суддя Подлісна І.М.