Справа № 640/9490/19
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2020 року м. Київ № 640/9490/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доУправління праці та соціального захисту населення Золотоніської районної державної адміністрації (відповідач-1) Держави України в особі органів державної влади, які уповноважені її представляти: Державної казначейської служби України (відповідач-2) та Міністерства юстиції України (відповідач-3)
провизнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, стягнення компенсації та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Золотоніської районної державної адміністрації, Держави України в особі органів державної влади, які уповноважені її представляти: Державної казначейської служби України та Міністерства юстиції України, в якому просить (з урахуванням уточненої позовної заяви від 27.06.2019):

- визнати бездіяльність Держави, в особі органу державної влади, який уповноважений представляти державу, - Управління праці та соціального захисту населення Золотоніської районної державної адміністрації, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з відміною податку з власників транспортних засобів ОСОБА_1 , - протиправною;

- зобов`язати Державу, в особі органу державної влади, який уповноважений представляти державу, - Управління праці та соціального захисту населення Золотоніської районної державної адміністрації, нарахувати ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з відміною податку з власників транспортних засобів відповідно до його заяви від листопада 2018 року;

- стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 64 225,00 грн., з них: 225,00 грн. - компенсації втрати частини доходів у зв`язку з відміною податку з власників транспортних засобів та 64 000,00 грн. - моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог вказано про те, що звернувшись до Управління праці та соціального захисту населення Золотоніської районної державної адміністрації із заявами від листопада 2018 року та від 01.04.2019 про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з відміною податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів та відповідним збільшенням ставок акцизного збору з пального для фізичних осіб, які користувалися пільгами щодо сплати податку з власників транспортних засобів, передбаченого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.02.2014 №60, вказаної компенсації ОСОБА_1 отримано не було, що, у свою чергу, викликало в останнього глибинні душевні страждання та нанесло моральну шкоду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.07.2019 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено сторонам строк для надання відзиву, відповіді на відзив та заперечення.

Від представника відповідача-1 через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, з огляду на те, що у Законі України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» не передбачено субвенцію з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з відміною податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів. При цьому, Законом України від 20.12.2016 №1789-VII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України» було виключено ч. 5 ст. 102 Бюджетного кодексу України, відповідно до якої виплата компенсації втрати частини доходів у зв`язку з відміною податку з власників транспортних засобів та відповідним збільшенням ставок акцизного збору з пального для фізичних осіб мала здійснюватися з місцевих бюджетів за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам, а відповідно до ст. 91 Бюджетного кодексу України, компенсаційна виплата за вищезазначену пільгу віднесена до видатків, що можуть здійснюватися за рахунок коштів місцевих бюджетів. Крім того, представником відповідача-1 наголошено на тому, що у випадку, коли б така виплата передбачалась зазначеною програмою, надати її позивачу не було б можливим, оскільки він є жителем м. Золотоноша, яке обслуговується Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради.

Від представника відповідача-3 через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній також заперечував проти задоволення позовних вимог, з огляду на те, що у межах спірних правовідносин жодні дії та/чи бездіяльність Міністерства юстиції України не зумовили для позивача шкоди, з урахуванням того, що позивач не дає суду прямих доказів про те, що він відчував фізичні чи душевні страждання внаслідок факту заподіяння моральної шкоди діями чи бездіяльністю Міністерства юстиції України.

Від представника відповідача-2 через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній вказав на те, що у позовній заяві відсутні посилання на стан здоров`я позивача, чи зазнав він вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, чи потрібен позивачу час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, що виключає можливість стягнення на його користь моральної шкоди.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.12.2019 відмовлено у задоволенні клопотання Міністерства юстиції України про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзиви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії посвідчення серії НОМЕР_4 від 28.07.1998, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

При цьому, за ОСОБА_1 зареєстровано транспортний засіб з реєстраційним номером НОМЕР_2 , 2008 року випуску, марки HYUNDAI, модель Matrix, легковий універсал з об`ємом двигуна 1493.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Золотоніської районної державної адміністрації із заявою від 02.11.2018 (яка отримана Управлінням 20.11.2018 за вх. №2937/01-09, згідно з відбитком штампу вхідної кореспонденції) про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з відміною податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів та відповідним збільшенням ставок акцизного збору з пального для фізичних осіб, які користувалися пільгами щодо сплати податку з власників транспортних засобів, передбаченого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.02.2014 №60, в якому вказано, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, вид транспортного засобу отримувача компенсації - легковий автомобіль HYUNDAI Matrix, об`єм циліндрів двигуна - 1493 см. куб. В якості додатків до вказаної заяви зазначено копію посвідчення, копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу отримувача компенсації та реквізити для перерахуння компенсації.

Листом від 27.11.2018 №01-10/3086 Управління праці та соціального захисту населення Золотоніської районної державної адміністрації повідомило позивача про те, що згідно з кошторисних призначень на 2018 рік, кошти для виплати зазначеної компенсації з державного та місцевого бюджету не виділені.

Листом від 10.04.2019 №01-10/1010 Управління праці та соціального захисту населення Золотоніської районної державної адміністрації, направленого на адресу ОСОБА_1 , зазначено, що останнім у своєму зверненні від 01.04.2019 не зазначено статусу пільгової категорії громадян, яким виплачується передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 12.02.2014 №60 компенсація.

На підставі викладеного, вважаючи власні права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.02.2014 №60 затверджено Порядок виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з відміною податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів та відповідним збільшенням ставок акцизного збору з пального для фізичних осіб, які користувалися пільгами щодо сплати податку з власників транспортних засобів (надалі - Порядок №60), п. 1 якого визначено, що цей Порядок визначає механізм виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з відміною податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів та відповідним збільшенням ставок акцизного збору з пального для фізичних осіб, які користувалися пільгами щодо сплати податку з власників транспортних засобів стосовно одного легкового автомобіля (мотоколяски) з об`ємом циліндрів двигуна до 2500 куб. сантиметрів чи одного мотоцикла з об`ємом циліндрів двигуна до 750 куб. сантиметрів, або одного човна моторного чи катера (крім спортивного) з довжиною корпусу до 7,5 метра (далі - компенсація).

У силу пп. 1 п. 2 Порядку №60, компенсація призначається та виплачується, зокрема, фізичним особам - власникам транспортного засобу (далі - отримувачі компенсації), зазначеним у: статтях 4 - 11 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Приписами ст.ст. 4 та 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Як було зазначено вище, згідно з наявною у матеріалах справи копією посвідчення серії НОМЕР_4 від 28.07.1998, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Відповідно до п. 4 Порядку №60, для призначення компенсації отримувач подає відповідному структурному підрозділу місцевої держадміністрації з питань соціального захисту населення: заяву про призначення компенсації, в якій зазначається адреса отримувача компенсації, його пільгова категорія, вид транспортного засобу отримувача компенсації, об`єм циліндрів двигуна зазначеного транспортного засобу (довжина корпусу човна моторного або катера), спосіб отримання компенсації (номер відділення зв`язку або установа банку); копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу отримувача компенсації.

Відповідні структурні підрозділи місцевих держадміністрацій з питань соціального захисту населення протягом двох робочих днів після одержання документів надсилають письмовий запит органу, який здійснював реєстрацію відповідного транспортного засобу, щодо підтвердження наявності реєстрації відповідних транспортних засобів за отримувачем компенсації до втрати чинності Законом України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» та на момент подання заяви.

Орган, який здійснює реєстрацію відповідних транспортних засобів, протягом п`яти робочих днів від дня отримання зазначеного запиту надає письмову відповідь відповідним структурним підрозділам місцевих держадміністрацій з питань соціального захисту населення для прийняття ними подальшого рішення про призначення компенсації.

У разі надходження не в повному обсязі згаданих документів або інформації, зазначеної у заяві, відповідний структурний підрозділ місцевої держадміністрації з питань соціального захисту населення протягом п`яти робочих днів повідомляє заявнику про те, які документи або інформацію слід додати протягом двох місяців.

Компенсація призначається та виплачується отримувачам компенсації, які до втрати чинності Законом України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» користувалися пільгами щодо сплати податку з власників транспортних засобів та на момент подання заяви мають зареєстровані відповідні транспортні засоби, з дня подання документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку, відповідним структурним підрозділом місцевої держадміністрації з питань соціального захисту населення. Якщо згадані документи надсилаються поштою, днем їх подання вважається зазначена на поштовому штемпелі дата отримання (п. 5 Порядку №60).

Структурний підрозділ місцевої держадміністрації з питань соціального захисту населення протягом 15 робочих днів після одержання документів розглядає їх, перевіряє належність особи до відповідної категорії, зазначеної у пункті 2 цього Порядку, та приймає рішення про призначення та виплату компенсації (п. 6 Порядку №60).

Компенсація виплачується відповідними структурними підрозділами місцевих держадміністрацій з питань соціального захисту населення через відділення зв`язку або через установи банків шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача компенсації (п. 7 Порядку №60).

Разом з тим, з метою удосконалення обліку осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117 затверджено Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (надалі - Положення №117) у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин.

Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (далі - Реєстр), - автоматизований банк даних, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із законами України (далі - пільговики), отримують соціальні стипендії, державну допомогу постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей. Реєстр складається з баз даних Мінсоцполітики, Міністерства соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (п. 1 Положення №117).

До Реєстру вноситься, зокрема, така інформація: про пільговиків - прізвище, ім`я, по батькові, число, місяць, рік народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають про це відмітку в паспорті) (далі - реєстраційний номер облікової картки платника податків), адреса зареєстрованого місця проживання (за рішенням комісій, утворених місцевими держадміністраціями та органами місцевого самоврядування відповідно до пункту 5 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. N 848 (ЗП України, 1996 р., N 2, ст. 76; Офіційний вісник України, 2018 р., N 37, ст. 1311), - адреса фактичного місця проживання), склад сім`ї, характеристика житла, реквізити паспорта громадянина України та документа, що підтверджує право на пільги, а також категорія пільговика, перелік пільг, на які він має право, інформація про те, якими пільгами фактично користується (п. 2 Положення №117).

При цьому, п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117 визначено, зокрема, Міністерству соціальної політики забезпечити внесення до Реєстру інформації про осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою відповідно до Кодексу цивільного захисту України, Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», «Про відновлення прав осіб, депортованих за національною ознакою», «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про освіту», «Про прокуратуру», «Про Службу безпеки України», «Про бібліотеки і бібліотечну справу», «Про захист рослин», «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», «Про жертви нацистських переслідувань», «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», «Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України», «Про охорону дитинства», «Про соціальний захист дітей війни», «Про культуру», Основ законодавства України про охорону здоров`я і пенсіонерів за віком.

Згідно з п. 7 Положення №117, у разі зміни місця проживання в межах адміністративно-територіальної одиниці, яку обслуговує уповноважений орган, пільговик або його законний представник повинен повідомити його про це письмово.

У разі зміни місця проживання поза межами адміністративно-територіальної одиниці пільговик знімається з обліку в уповноваженому органі за попереднім місцем проживання та стає на облік за новим місцем проживання.

Уповноважені органи за попереднім місцем проживання пільговика закривають його персональну облікову картку та видають пільговику довідку про зняття з обліку, а за новим місцем проживання відкривають нову облікову картку з дати реєстрації пільговика.

З аналізу наведених законодавчих положень вбачається, що особи, наділені пільгами, у тому числі у силу положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», підлягають включенню уповноваженим органом до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, за місцем проживання, а у разі зміни місця проживання відповідної особи стають на облік за новим місцем проживання.

Так, за твердженням представника відповідача, ОСОБА_1 є жителем м. Золотоноша, яке обслуговується Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради. На підтвердження викладеного, останнім надано до суду копію листа Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 26.07.2019 №1882, в якому вказано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , має статус «учасника бойових дій» посвідчення серії НОМЕР_4 від 28.07.1998, на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги по м. Золотоноша, перебуває з 21.08.2003.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_1 з 21.08.2003 та станом на момент виникнення спірних правовідносин перебував на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, як учасник бойових дій по м. Золотоноша. Відтак, повноваження щодо вирішення питання про надання останньому компенсації, передбаченої Порядком №60, територіально віднесено до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради, а не до Управління праці та соціального захисту населення Золотоніської районної державної адміністрації.

На підставі викладеного, з огляду на відсутність у відповідача-1 повноважень щодо вирішення питання про надання ОСОБА_1 компенсації, передбаченої Порядком №60, суд вказує про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, заявлених до останнього в частині визначення та виплати заявленої компенсації.

У той же час, позовна вимога про стягнення моральної шкоди, як похідна позовна вимога від розглянутих вище, у силу п. 23 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства, окремому задоволенню також не підлягає.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову у задоволенні останніх.

На підставі викладеного, суд звертає увагу про відсутність підстав для присудження на користь позивача понесених ним судових витрат та зобов`язання відповідачів подати звіт про виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) до Управління праці та соціального захисту населення Золотоніської районної державної адміністрації (, адреса: 19700, Черкаська обл., м. Золотоноша, вул. Благовіщенська, 2), Держави України в особі органів державної влади, які уповноважені її представляти: Державної казначейської служби України (, адреса: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6) та Міністерства юстиції України (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13), відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок