Справа № 490/3069/20
Суддя: Чулуп О. С.
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 490/3069/20
н/п 2-а/490/287/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого - судді Чулуп О.С.

при секретарі - Гудкова Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаїв адміністративну справу за позовом

Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області

до

ОСОБА_1

про продовження строку затримання

в с т а н о в и в :

Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області звернулося до суду з позовом про продовження строку затримання громадянина Турецької Республіки ОСОБА_1 в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 18 (вісімнадцять) місяців.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що04.03.2020 року співробітниками УСБУ України в Миколаївській області було виявлено та доставлено в приміщення УДМС України в Миколаївській області уродженця Республіки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час перевірки було встановлено, що у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутній документ, що дає право на виїзд з України.

Рішенням управління ДМС України в Миколаївській області від 04.03.2020р. відповідача було поміщено в ДУ "Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні"з метою ідентифікації та з?ясування обставин справи.

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 06.03.2020р. позов задоволено, відповідача поміщено до ДУ "Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні" на строк три місяці.

Позивач вказує, що до Центрального районного суду м.Миколаєва подано позов про видворення відповідача за межі України, провадження у справі зупинено до розгляду заяви відповідача про визнання його біженцем.

Позивач посилається на норми ч.2 ст.289 Кодексу адміністративного судочинства України якою встановлено, що заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, вказав, що за даних обставин продовження строку тримання відповідача в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства необхідно для реалізації процедури примусового видворення, ва також до вирішення питання про надання відповідачу статусу біженця.

Відповідач ОСОБА_3 приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, оскільки на час розгляду справи є особою, яка затримана та перебуває в Державній установі "Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні".

Відповідач ОСОБА_3 пояснив суду, що він прибув до України в 2011р., він є громадянином Турецької Республіки. Відповідач пояснив, що бажає залишитися в Україні, він подав клопотання про надання йому статусу біженця, проте його клопотання за три місяці ще не розглянуто. Відповідач пояснив що перебування його в тій установі, де його утримують, є для нього утрудненим через стан його здоров?я. Йому потрібна медична допомога лікаря-офтальмолога. Окрім цього у зв?язку із введеними заходами карантину по боротьби із наслідками covid-19 йому не передають передачі і з утриманням його в ПТПІ він має певні труднощі.

Представник відповідача адвокат Чеботарьов І.В. заперечив проти заявленого позову. Представник відповідача зокрема вказав, що відповідач як особа, що є іноземцем та хоча і перебуває в Україні без достатніх правових підстав, проте не становить будь-якої небезпеки для державних чи суспільних (громадських) інтересів України, та громадянського суспільства. Представник відповідача вказав, що стан здоров?я відповідача за час його перебування в ізоляторі погіршився, відповідачу потрібна кваліфікована медична допомога, яку надати в ізоляторі ПТПІ не можуть. Представник відповідача також вказує, що відповідач звернувся до УДМС в Одеській області для встановлення йому статусу біженця, проте через формальні перепони документи відповідача до розгляду в УДМС в Одеської області ще не поступили, а отже питання щодо надання відповідачу статсу біженця допоки ще перебувають на вирішенні.

Вислухавши пояснення представників сторін, відповідача, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом досліджено рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 березня 2020 року згідно якого затримано громадянина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 з поміщенням його до державної установи «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні».

Судом досліджено заяву ОСОБА_1 від 06.03.2020 року до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців з проханням одержати статус біженця.

Судом досліджено лист Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області від 08.04.2020 року до Директора ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні» з проханням повідомити громадянину ОСОБА_4 про необхідність належного доопрацювання клопотання та подальшого надсилання матеріалів до територіального підрозділу ДМС у разі виявлення бажання про звернення із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Судом досліджено доповідну записку від 23.04.2020 року згідно якої повідомлено, що громадянину ОСОБА_4 було запропоновано повторно заповнити анкету на отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, який в свою чергу повідомив, що вже написав всі необхідні документи та 16.04.2020 року «Новою Поштою» відправив своєму адвокату, а той у подальшому надіслав до міграційної служби.

Судом досліджено ухвалу Центрального районного суду міста Миколаєва від 12 березня 2020 року згідно якої зупинено провадження у справі № 490/1488/20 за позовом Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України до вирішення питання ГУДМС України в Одеській області за наслідками розгляду заяви громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_1 про визнання його біженцем або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Судом досліджено лист Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області від 16.04.2020 року згідно якого повідомлено, що громадянин ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 в установленому порядку із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до ГУДМС в Одеській області не звертався, на обліку не перебуває.

Судом досліджено лист №4801.6-2261748.2-20 від 04.03.2020р. адміністрації Державної прикордонної служби України на адресу позивача в якому наводиться інформація, що громадяни Турецької Республіки в?їжджають, виїжджають, прямують транзитом і перебувають в Україні на підставі наступних документів: паспорт для виїзду за кордон; тимчасовий паспорт (тільки для повернення в країну постійного проживання); посвідчення члена екіпажу літака( за наявності запису в декларації), паспорт моряка (за наявності запису в судновій ролі);

посвідчення особи громадянина Турецької Республіки; проїздний документ (для повернення в ОСОБА_5 Республіку).

Судом досліджено лист від 06.03.2020р. генерального консульства Турецької Республіки в Одесі на адресу позивача згідно якого консульство інформує позивача про можливість отримання тимчасового паспорта на ім?я відповідача для повернення до країни походження. Паспорт є можливим для вручення уповноважені позивачем особі.

Судом досліджено виписку з медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_1 згідно якої відповідач потребує косультації офтальмолога. Відповідачем не надано суду висновку медичної установи про те, що стан здоров?я відповідача є таким, що не дозволяє перебування відповідача в ДУ"Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства".

Відповідно до п.14 ст.1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" нелегальний мігрант це іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Частиною 3 статті 3 розділу І Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" зазначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частини 1 статті 9 розділу II Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Абзацом 1 статті 26 розділу III Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції.

Відповідно до п.26 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року N 1 "Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні" іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України з підстав та в порядку, що визначені ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", ст.13 Закону України "Про імміграцію".

Частиною 1 ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судам слід враховувати, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст.31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Отже, аналіз законодавства дає підстави суду вважати, що рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства можливе лише за рішенням адміністративного суду у випадку якщо така особа не виконала в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення в країну походження чи в третю країну або іноземець чи особа без громадянства ухиляється від виконання такого рішення.

Судом встановлено, що позивачем прийнято рішення про примусове повернення відповідача ОСОБА_1 до країни походження.

Отже, беручи до уваги встановлені працівниками УДМС України в Миколаївській області факти, можна дійти до висновку, що іноземець ОСОБА_1 є нелегальним мігрантом та знаходиться на території України без законних на те підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції подається до місцевого загального суду позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства такий захід як : - затримання іноземця з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Відповідно до ч.2 ст. 289 КАС України заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави вважати, що клопотання про продовження строку затримання щодо іноземця або особи без громадянства може бути подано стосовно особи, до якої подано та розглядається адміністративний позов про примусове видворення, при цьому підставою затримання повинні слугувати докази на підтвердження обґрунтованих підстав вважати, що іноземець, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, - ухиляється від виконання рішення про її примусове видворення.

В абзаці першому пункту 4 статті 30 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» зазначено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Щодо строків, на які суд продовжує затримання відповідача, то суд при вирішенні цього питання виходить з наступних міркувань.

Судом встановлено, що відповідач звернувся до відповідного державного органу в сфері реалізації державної політики щодо міграції з клопотання про встановлення йому статусу біженця.

Відповідно до ст.9 Закону України " Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" розгляд заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, протягом двох місяців з дня прийняття рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Строк розгляду може бути продовжено уповноваженою посадовою особою центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, за вмотивованим поданням працівника, який розглядає заяву, але не більш як до трьох місяців.

Відповідно до 6.5. "Правил розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту" (затв.Наказом МВС № 649 від 07.09.2011р.) за результатами здійснення заходів, передбачених пунктом 6.1 цього розділу, протягом місяця з дня отримання особової справи заявника та письмового висновку територіального органу ДМС, який розглядав заяву, ДМС приймає рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту

(про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту) (додаток 23). Строк прийняття зазначеного рішення може бути продовжено наказом ДМС, але не більш як до трьох місяців.

Тобто, Управлінням ДМС в Одеській області питання про встановлення відповідачу статусу біженця може вирішуватися в період часу протягом трьох місяців.

Отже, судом встановлено, що в Центральному районному суді м.Миколаєва знаходиться провадження щодо видворення відповідача за межі України. Строк розгляду справи враховуючи апеляційну інстанцію біля місяця, окрім цього провадження по справі зупинено.

Отже, питання щодо про встановлення відповідачу статусу біженця та питання щодо примусового видворення відповідача за межі України буде вирішуватися на протязі не менше ніж 4-6 місяців, тому суд приходить до висновку, що строк затримання відповідача для вирішення питання про видворення відповідача за межі України чи встановлення відповідачу статусу біженця слід продовжити на такий же строк, та з урахуванням часу необхідного для забезпечення процедури видворення іноземця за межі України .

Отже, судом встановлено, що у іноземця, громадянина Турецької Республіки ОСОБА_6 відсутні документи на право перебування на території України, відповідач тривалий час ухилявся від виконання рішення про примусове повернення за межі України, Управлінням ДМС в Миколаївській області подано позовну заяву щодо примусового видворення відповідача за межі України, відповідач звернувся до Управлінням ДМС в Одеській області з клопотанням про надання йому статусу біженця, то суд приходить до висновку про наявність підстав для продовження застосування до відповідача заходів, передбачених ч.1ст.289 КАС України, - продовження строку затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України з метою забезпечення виконання рішення суду щодо примусового видворення відповідача за межі України.

Керуючись ст.ст.2,5,9,72,77,289,241,243, 246, п.16 ст.289, 293, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Продовжити строк затримання громадянина ОСОБА_5 Республіки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з поміщенням його до Держаної установи "Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні" з метою забезпечення виконання рішення суду щодо примусового видворення за межі України, на строк шість місяців.

Рішення може бути оскаржене до П?ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя