Справа № 826/4500/17
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4500/17 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Арсірій Р.О., Суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Бужак Н.П., Костюк Л.О.

при секретарі Горяіновій Н.В.

за участю

представника позивача: Усенка А.І., Лубенченко О.Е.,

представника відповідача: Чижа Б.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Бухгалтер-Лугань» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 лютого 2020 року в справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Бухгалтер-Лугань» до Аудиторської палати України про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Бухгалтер-Лугань» (далі по тексту - позивач, ТОВ «АФ «Бухгалтер-Лугань») звернулося до суду з адміністративним позовом до Аудиторської палати України (далі по тексту - відповідач) в якому просило, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (вх. №58605/17 від 04.09.2017 року):

- визнати протиправним та скасувати рішення Аудиторської палати України № 335/4 від 22.12.2016 року про не проходження ТОВ «АФ «Бухгалтер-Лугань» перевірки системи контролю якості - у повному обсязі;

- зобов`язати Аудиторську палату України видалити з Реєстру аудиторських фірм та аудиторів запис про не проходження ТОВ «АФ «Бухгалтер-Лугань» перевірки системи контролю якості аудиторських послуг згідно рішення Аудиторської палати України №335/4 від 22.12.2016 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 лютого 2020 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Аудиторської палати України від 31.03.2016 року №323/5 внесено зміни до Плану зовнішніх перевірок системи контролю якості на 2016 рік, затвердженого рішенням Аудиторської палати України від 26.11.2015 року №317/7.

Як вбачається з вказаного рішення включено до Плану зовнішніх перевірок системи контролю якості на 2016 рік 30 суб`єктів аудиторської діяльності, серед яких ТОВ «АФ «Бухгалтер-Лугань».

12.09.2016 року позивач надав письмові пояснення Аудиторській палаті України від 08.09.2016 року та не заперечував проти проведення перевірки системи контролю якості, просив врахувати певні обставини непереборної сили, які пов`язані з проведенням АТО в Луганській, Донецькій та Харківській областях (Т.1 а.с.193).

Підставою перевірки стало рішення Аудиторській палаті України (протокол письмового опитування від 07.10.2016 №331/3) провести зовнішню перевірку системи якості контролю ряду аудиторських фірм, у тому числі і позивача, до 31.12.2016 року.

Листом Аудиторської палати України № 01-01-25/957 від 26.10.2016 року про вказані обставини повідомлено позивачу (Т. 1 а.с.195).

31.10.2016 року Аудиторською палатою України видано направлення № 84-КК на перевірку ТОВ «АФ «Бухгалтер-Лугань» у період з 16.11.2016 року по 17.11.2016 року.

17.11.2016 року за результатами перевірки системи контролю якості аудиторських послуг, групою перевірки складено Звіт № 84-КК, відповідно до якого контролюючим органом виявлені та зафіксовані порушення ТОВ «АФ «Бухгалтер-Лугань» Міжнародних стандартів аудиту (далі - МСА) (Т.1 а.с.198-201).

Враховуючи викладені у Звіті порушення, у графі « 12.1 Оцінка фактичного виконання політики та процедур контролю якості суб`єкта аудиторської діяльності» відповідачем зазначено «фактичне виконання політики та процедури контролю якості ТОВ «АФ «Бухгалтер-Лугань» частково не відповідає вимогам професійних стандартів аудиторської діяльності. Наявні зауваження потребують організаційних заходів для їх усунення».

Не погоджуючись з визначеними у Звіті порушеннями, позивач подав заперечення на Звіт №84-КК.

Посадовими особами відповідача розглянуто вказані заперечення на засіданні Комісії з контролю якості 12.12.2016 року, що підтверджується витягом з протоколу № 80.

Як вбачається з вказаного витягу, Комісія вирішила пропонувати Аудиторській палаті України визнати аудиторську фірму ТОВ «АФ «Бухгалтер-Лугань» такою, що не пройшла перевірку системи контролю якості аудиторських послуг. Пунктом 2 вказаного протоколу, вирішено проект рішення про відповідність системи контрою якості аудиторських послуг надати на засідання Аудиторської палати України (Т.1 а.с.202).

22.12.2016 року Аудиторською палатою України прийнято рішення №335/4, пунктом 1 якого визнано аудиторські фірми такими, що пройшли перевірку системи контролю якості аудиторських послуг з відповідним переліком таких фірм.

Пунктом 2 вказаного рішення, визнано такою, що не пройшла перевірку системи контролю якості аудиторських послуг, аудиторську фірму ТОВ «АФ «Бухгалтер-Лугань». Встановлено термін 6 місяців для вжиття заходів з метою усунення недоліків системи контролю якості (Т. 1 а.с.203) (далі по тексту - оскаржуване рішення).

Вважаючи протиправним оскаржуване рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту порушеного права. Спірне Рішення Аудиторської палати України у даному конкретному випадку не впливає на права і інтереси позивача в частині здійснення ним аудиторської діяльності, а тому позовні вимоги заявлені передчасно.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Законом України «Про аудиторську діяльність» від 22.04.1993 року № 3125-XI (далі по тексту Закон № 3125-XI) (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Правовими положеннями Закону № 3125-XII регламентовано, що Аудиторська палата України виконує функції нормативного забезпечення розвитку аудиту в Україні, здійснює сертифікацію осіб, які мають намір займатися аудиторською діяльністю, веде Реєстр аудиторських фірм та аудиторів, визначає порядок його ведення, затверджує програми підготовки аудиторів та, за погодженням з Національним банком України, програми підготовки аудиторів, які здійснюватимуть аудит банків, затверджує стандарти аудиту та ін.

Згідно вимог ст. 364 ГК України аудитором може бути особа, яка має сертифікат, що визначає її кваліфікаційну придатність на зайняття аудиторською діяльністю на території України.

Відповідно до статі 4 Закону № 3125-XII аудитором може бути фізична особа, яка має сертифікат, що визначає її кваліфікаційну придатність на заняття аудиторською діяльністю на території України.

Аудитор має право займатися аудиторською діяльністю як фізична особа - підприємець або у складі аудиторської фірми з дотриманням вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Аудитор має право займатися аудиторською діяльністю як фізична особа - підприємець лише після включення його до Реєстру аудиторських фірм та аудиторів.

Відповідно до приписів статті 5 Закону № 3125-XII аудиторська фірма - юридична особа, створена відповідно до законодавства, яка здійснює виключно аудиторську діяльність.

Право на здійснення аудиторської діяльності мають аудиторські фірми, включені до Реєстру аудиторських фірм та аудиторів.

Згідно зі статтями 12 та 22 Закону № 3125-XII повноваження Аудиторської палати України визначаються цим Законом та Статутом Аудиторської палати України.

Статут Аудиторської палати України приймається двома третинами голосів від загальної кількості членів Аудиторської палати України.

Так, Аудиторська палата України:

1) здійснює сертифікацію осіб, які мають намір займатися аудиторською діяльністю;

2) затверджує стандарти аудиту;

3) затверджує програми підготовки аудиторів та за погодженням з Національним банком України програми підготовки аудиторів, які здійснюватимуть аудит банків;

4) веде Реєстр;

5) здійснює контроль за дотриманням аудиторськими фірмами та аудиторами вимог цього Закону, стандартів аудиту, норм професійної етики аудиторів;

6) здійснює заходи із забезпечення незалежності аудиторів при проведенні ними аудиторських перевірок та організації контролю за якістю аудиторських послуг;

7) регулює взаємовідносини між аудиторами (аудиторськими фірмами) в процесі здійснення аудиторської діяльності та у разі необхідності застосовує до них стягнення;

8) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та Статутом Аудиторської палати України.

Відповідно до правових положень Закону № 3125-XII за неналежне виконання професійних обов`язків до аудитора (аудиторської фірми) можуть бути застосовані Аудиторською палатою України стягнення у вигляді попередження, зупинення чинності сертифіката на строк до одного року або анулювання сертифіката, виключення з Реєстру.

Порядок застосування до аудиторів (аудиторських фірм) стягнень визначається Аудиторською палатою України.

Рішення Аудиторської палати України щодо застосування до аудиторів (аудиторських фірм) стягнень можуть бути оскаржені до суду.

До аудиторів можуть бути застосовані інші види відповідальності відповідно до закону.

Порядок застосування до аудиторів (аудиторських фірм) стягнень за неналежне виконання професійних обов`язків затверджено рішенням Аудиторською палатою України від 15 листопада 2007 року № 184/4 (далі - Порядок № 184/4), на підставі якого АПУ приймаються рішення про застосування стягнень.

Тобто, види відповідальності суб`єктів аудиторської діяльності та їх перелік визначається виключно законом.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що оскаржуване рішення Аудиторської палати України про не проходження позивачем перевірки системи контролю якості аудиторських послуг, як вид юридичної відповідальності не передбачений Законом № 3125-XII та не впливає на господарську діяльність останнього.

Згідно з п. 7.2.2 «Положення про зовнішні перевірки системи контролю якості, аудиторських послуг» (чинного на час виникнення спірних правовідносин), затверджених рішенням Аудиторської палати України від 30.10.2014 року № 302/9 (далі Положення 302/9) усім суб`єктам аудиторської діяльності, які не пройшли перевірку системи контролю якості аудиторських послуг, встановлено 6 - місячний термін для вжиття заходів з метою усунення недоліків системи контролю якості.

Крім того, комітетом з контролю після закінчення встановленого терміну проводиться повторна перевірка суб`єктів аудиторської діяльності на предмет усунення недоліків системи контролю якості.

Відповідно до підпункту 7.3.6 пункту 7.3 «Положення про зовнішні перевірки системи контролю якості аудиторських послуг», затверджені рішенням Аудиторської палати від 30.10.2014 року № 302/9, уповноважена організація розглядає результати перевірки у строк до 30 календарних днів і приймає рішення про відповідність (або невідповідність) системи контролю якості суб`єкта аудиторської діяльності, після чого направляє профільній комісії клопотання про затвердження Аудиторської палати України її рішення та видачі суб`єкту аудиторської діяльності відповідного свідоцтва.

Профільна комісія за результатами доповідей членів профільної комісії, які здійснювали координацію та консультування груп із перевірки, розглядає узагальнені дані про результати перевірок, підготовлені Комітетом з контролю якості, та клопотання уповноваженої організації та за наслідками їх розгляду подає на чергове засідання Аудиторської палати України проект рішення про наявність та відповідність системи контролю якості аудиторських послуг.

Залежно від наявності у суб`єкта аудиторської діяльності впровадженої системи контролю якості та ступеня її відповідності професійним стандартам Аудиторська палата України приймає рішення про визнання суб`єкта аудиторської діяльності таким, що: пройшов перевірку системи контролю якості аудиторських послуг або не пройшов перевірку системи контролю якості аудиторських послуг ( підпункти 8.2.1 , 8.2.2 пункту 8.2 Положення 302/9).

У свою чергу, п. 8.3. Положення 302/9 передбачено, що у разі визнання суб`єкта аудиторської діяльності таким, що пройшов перевірку системи контролю якості аудиторських послуг, Аудиторська палата України видає йому Свідоцтво про відповідність системи контролю якості. Свідоцтво підписується Головою АПУ та головою профільної комісії.

Строк чинності Свідоцтв про відповідність системи контролю якості становить п`ять років, починаючи з року, наступного за роком, у якому проведено перевірку. Строк чинності Свідоцтва вказується в Свідоцтві під час його видачі.

У разі прийняття Аудиторською палатою України рішення про виключення суб`єкта аудиторської діяльності з Реєстру аудиторських фірм та аудиторів, видане йому Свідоцтво про відповідність системи контролю якості анулюється, про що зазначається у відповідному рішенні Аудиторської палати України ( пункт 8.4 Положення 302/9).

У разі визнання суб`єкта аудиторської діяльності таким, що не пройшов перевірку системи контролю якості аудиторських послуг, Аудиторська палата України встановлює йому строк від 6 до 12 місяців, з дати прийняття рішення, для усунення недоліків системи контролю якості.

Після закінчення встановленого строку суб`єкт аудиторської діяльності підлягає повторній перевірці на предмет усунення недоліків системи контролю якості у порядку, визначеному цим Положенням ( пункт 8.5 Положення 302/9).

Якщо після закінчення встановленого у пункті 8.5 строку для усунення недоліків, при наявності трьох чи більше виконаних завдань за період після попередньої перевірки, суб`єкт аудиторської діяльності відмовляється без поважних причин від проходження повторної перевірки, він вважається таким, що не усунув недоліки системи контролю якості (пункт 8.7 Положення 302/9)

У разі неусунення недоліків протягом установленого строку результати перевірки системи контролю якості такого суб`єкта аудиторської діяльності підлягають розгляду на Дисциплінарній комісії Аудиторської палати України (пункт 8.8 Положення 302/9).

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що з огляду на вищезазначені правові положення, єдиним правовим наслідком для суб`єкта аудиторських послуг є лише розгляд цього питання Дисциплінарною палатою Аудиторської палати України, яка і визначає можливість застосування дисциплінарного стягнення, вид якого визначений чинним законодавством України.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ТОВ «АФ «Бухгалтер-Лугань», станом на момент розгляду даної справи, має свідоцтво про включення до Реєстру аудиторських фірм та аудиторів № 3126 від 30.01.2003 року, термін дії якого продовжений Рішенням Аудиторської палати України від 01.11.2012 року №260/3 до 01.11.2017 року, тобто термін його дії, на час прийняття рішення у справі, закінчився.

Окрім того, в матеріалах справи міститься копія сертифікату аудитора Лубенченко О.Е. №003448 (директор - ТОВ «АФ «Бухгалтер-Лугань») термін чинності сертифіката - до 25.06.2017 року, Крапивко М.Л. №002922, термін дії - 05.09.2020 року.

Між тим, будь-яких рішень про анулювання чи припинення вищевказаних Свідоцтв відповідачем не приймалось, що не заперечується сторонами та підтверджується в свою чергу матеріалами справи. Не зупинена дія вищевказаних Свідоцтв також і спірним рішенням відповідача.

Крім того, на офіційному веб-сайті Аудиторської палати України ТОВ «АФ «Бухгалтер-Лугань» міститься в реєстрі аудиторських фірм.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення Аудиторської палати України № 335/4 від 22.12.2016 року про не проходження ТОВ «АФ «Бухгалтер-Лугань» перевірки системи контролю якості - у повному обсязі є безпідставною та не підлягає задоволенню, з огляду на те, що вказане рішення про не проходження підтвердження перевірки за критерієм юридичної значимості, не створює для позивача жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжують для нього будь-яких обов`язків.

Будь яких доказів щодо обмеження діяльності позивача у сфері надання аудиторських послуг судом не встановлено , у зв`язку з чим суд зазначає, що позивач лише припускає, що такі обмеження можуть мати місце у майбутньому та фактично просить суд вирішити не існуючий спір, а отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог у даному конкретному розглядуваному випадку.

Окрім того, відповідно до пункту 3.18 «Порядку ведення Реєстру аудиторських фірм та аудиторів», затвердженого рішенням Аудиторської палати України від 26.04.2007 року № 176/7, рішення про виключення аудиторської фірми або аудитора з Реєстру за підставами, наведеними у підпунктах 3.1.4,3.1.5, 3.1.6 та 3.1.8 цього порядку приймається Аудиторською палатою України за поданням Дисциплінарної комісії Аудиторської палати України.

Згідно пункту 3.3 вказаного Порядку, виключення аудиторської фірми ( аудитора) з Реєстру з анулюванням Свідоцтва здійснюється на підставі рішення Аудиторської палати України, яке на момент вирішення спірних правовідносин в матеріалах справи відсутнє.

Належний захист прав та інтересів особи можливий лише в разі існування спірних правовідносин, тобто в разі встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Згідно з ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси

Тобто, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

<...> поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» має один і той же зміст.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

З наведеного слідує, що суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші порушення прав та свобод позивача.

При цьому позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права, свободи чи інтереси рішенням суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних позовних вимог можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення протиправно породжує, змінює або припиняє права та обов`язки саме позивача у сфері публічно-правових відносин.

Якщо особа не довела факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо рішення суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що оскаржуване рішення не впливає на права та обов`язки позивача, а тому у задоволенні позовної вимоги про визнання нечинним (скасування) рішення слід відмовити. Крім того, пункт 1 спірного рішення, будь - якого відношення до позивача не має, та стосується інших суб`єктів аудиторської діяльності.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Аудиторської палати України видалити з Реєстру аудиторських фірм та аудиторів запис про не проходження ТОВ «АФ «Бухгалтер-Лугань» перевірки системи контролю якості аудиторських послуг згідно рішення Аудиторської палати України №335/4 від 22.12.2016 року, то вона є похідною від першої, у задоволенні якої відмовлено, а тому вказана позовна вимога також не підлягає задоволенню.

Аналіз наведених положень дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції дійти висновку, що даний адміністративний позов не підлягає задоволенню, а доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу суду.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Бухгалтер-Лугань» - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Н.П. Бужак

Л.О. Костюк

Повний текст виготовлено 30.06.2020 року