Справа № 240/6338/20
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2020-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2020 року м. Житомир справа № 240/6338/20

категорія 102020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Попової О. Г.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні позивача: Громадська організація "Проти придурків та ідіотів" про визнання бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом, в якому просить:

- визнати бездіяльність Офісу Генерального прокурора у наданні інформації на запит ОСОБА_1 від 26.02.2020 року.

- зобов`язати Офіс Генерального прокурора надати ОСОБА_1 інформацію на його запит від 26.02.2020 року.

В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_1 спільно з громадською організацією "Проти придурків та ідіотів", звернувся до Офісу Генерального прокурора із запитом на інформацію, в якому на підставі і в порядку, встановленому Законом України "Про доступ до публічної інформації" просив надати інформацію. Позивач вказує, що відповідачем у встановлений Законом термін інформацію позивачу по суті звернення не надано. Додав, що у відповіді на інше звернення від 01.04.2020 року, відповідач фактично підтвердив факт отримання звернення, однак, вважає що те, що "направлено запит на електронну адресу, яка не є офіційною для приймання запитів на публічну інформацію в Офісі Генерального прокурора", дає право не розглядати запит по суті. На думку ОСОБА_1 , відповідач без належного обґрунтування відмовив йому у наданні інформації, яка за законом є відкритою, чим порушене право на доступ до публічної інформації, гарантоване Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

27.05.2020 року Офісом Генерального прокурора подано до суду відзив на позов, в якому зазначено, що на виконання п. 11 ч. 1 ст. 15 Закону порядок звернення з запитами на публічну інформацію було оприлюднено на веб-сайті Генеральної прокуратури України, за посиланням: https://old.gp.gov.ua/ua/dostup.html?_m=publications&_t=rec&id=219284 (на даний час- на сайті Офісу Генерального прокурора за посиланням: https://www.gp.gov.ua/ua/access_to_public_information?_m=publications&_t=rec&id=219284). Приймання запитів та надання доступу до публічної інформації проводиться у спеціально відведеному місці, що знаходиться на 1 поверсі приміщення Офісу Генерального прокурора України за адресою: вул. Різницька, 13/15, м. Київ, 01011. Також запити на інформацію можуть подаватися на: телефон: 596-70-70; тел/факс: 280-08-84; адресу електронної пошти: рublіс@gр.gov.uа. Відповідач вказує, що запит ОСОБА_1. було направлено на . Враховуючи, що запит позивача на інформацію від 26.02.2020 в установлений спосіб до Офісу Генерального прокурора не надходив, доводи ОСОБА_1 про протиправну відмову у наданні інформації на його запит є безпідставними.

01.06.2020 року ОСОБА_1 надав до суду відповідь на відзив, в якому просить відхилити вимоги відзиву

15.06.2020 року до суду надійшла заява позивача про долучення до матеріалів справи та врахування при постановленні рішення, постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду у справі №240/1911/20.

Відповідно до наказу Житомирського окружного адміністративного суду № 01-50-в від 03 червня 2020 року в період часу з 08.06.2020 по 30.06.2020 року включно суддя Попова О.Г. перебувала у відпустці.

У відповідності до положень частини п`ятої статті 262, частини першої статті 263 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною четвертою статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Частиною п`ятою статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся з заявою від 26.02.2020 року до Генерального прокурора в якому на підставі і в порядку, встановленому Законом України "Про доступ до публічної інформації" просив надати інформацію про:

1. Причини не інформування за заявою про незаконне відсторонення від виконання посадових обов`язків Коростишівського міського голови, зловживання владою - створення поліційної держави в Україні, підстави поліціянтів, з допомогою окремих прокурорів, особисто Президенту України Зеленському В.О. від 02.01.2020 року № 1 (в додатку 1.1);

2. Прізвище, ім`я, по батькові, посаду, електронну адресу, контактний телефон виконавця за заявою від 02.01.2020 року № 1.

3. Причини не інформування за заявою про незаконне відсторонення від виконання посадових обов`язків Коростишівського міського голови, зловживання владою - створення поліційної держави в Україні, підстави поліціянтів, з допомогою окремих прокурорів, особисто Президенту України Зеленському В.О. від 28.01.2020 року № 5 (в додатку 1.2);

4. Прізвище, ім`я, по батькові, посаду, електронну адресу, контактний телефон виконавця за заявою від 28.01.2020 року № 5 (а.с.6).

Вказаний запит було направлено ОСОБА_1 на електронну адресу Офісу Генерального прокурора (а.с.18-19).

Листом від 01.04.2020 року за №09/1/3-р-20 Офіс Генерального прокурора повідомив ОСОБА_1 , що надіслано для розгляду звернення голови ГО "Проти придурків та ідіотів" ОСОБА_1 , яке надійшло із Офісу Президента України до Прокуратури Житомирської області, щодо неналежного здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях, а також з інших питань. Перевірку доводів, викладених у звернені, необхідно провести згідно з вимогами чинного законодавства. За наявності порушень вжити заходів реагування. Про результати у встановлений законом строк поінформувати заявника.

Одночасно заявнику повідомлено, що копію інформаційного запиту від 26.02.2020, який долучений до звернення, направлено електронною поштою на адресу . Разом з тим, порядок звернення з запитами на публічну інформацію оприлюднено на веб-сайті Офісу Генерального прокурора. Запити на інформацію можуть подаватися на вибір запитувача в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою). Приймання запитів та надання доступу до публічної інформації проводиться у спеціально відведеному місці що знаходиться на 1 поверсі приміщення Офісу Генерального прокурора за адресою: вул. Різницька, 13/15, м. Київ, 01011. Також запити на інформацію можуть подаватися на: телефон, факс, адресу електронної пошти: .uа.

Офіс Генерального Прокурора зазначив, що ОСОБА_1. направлено запит на електронну адресу, яка не є офіційною для приймання запитів на публічну інформацію в Офісі Генерального прокурора. Крім того, з даними інформаційної системи "Система електронного документообігу органів прокуратури України" (СЕД), Книги обліку запитів на публічну інформацію, запит ОСОБА_1 від 26.02.2020 року до надходив.

Позивач вважає, що в строки, встановлені законодавством України, відповідачем не надано інформації на вказаний вище запит, що і стало підставою звернення до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Згідно ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 р. №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

У відповідності до п.1та 2 ч.1 ст.5 Закону України "Про доступ до публічної інформації", доступ до інформації забезпечується шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом. Надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до ст. 12 вказаного Закону суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 13 Закону №2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону №2939-VI доступ до системи обліку, що містить інформацію про документ, що знаходиться у суб`єкта владних повноважень, забезпечується шляхом

1) оприлюднення на офіційних веб-сайтах суб`єктів владних повноважень такої інформації, а в разі їх відсутності - в інший прийнятний спосіб;

2) надання доступу до системи за запитами.

Відповідно до частин 1 ст. 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Згідно з частинами другою-четвертою статті 19 Закону України № 2939-VI запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Частинами першою та четвертою статті 20 Закону №2939 передбачено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Отже, Законом №2939 встановлено механізм реалізації права на доступ до публічної інформації, який забезпечується, зокрема шляхом надання розпорядником публічної інформації у межах встановленого законодавством строку достовірної, точної та повної інформації на відповідний інформаційний запит безвідносно до того, чи запитувана інформація безпосередньо стосується запитувача.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону №2939-VI, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Разом з тим, в органах прокуратури затверджено Наказ №27 від 12.02.2019 "Про затвердження Тимчасової інструкції з діловодства в органах прокуратури України".

Згідно з п.25 Додатку 1 "Терміни" Інструкції №27 реєстратор - працівник служби діловодства прокуратури (працівник, який забезпечує ведення діловодства у структурному підрозділі), уповноважений на реєстрацію вхідних і/або вихідних документів

Відповідно до Додатку 5 "Перелік вхідних документів, що не підлягають реєстрації в органах прокуратури" Інструкції №27 не підлягають реєстрації:

1. Кореспонденція, адресована не органу прокуратури, до якого надійшла.

2. Бухгалтерські документи та документи статистичної звітності, які надійшли без супровідного листа.

3. Навчальні плани та програми, що стосуються діяльності інших установ.

4. Друковані видання (довідники, книги, журнали, газети).

5. Рекламні повідомлення, плакати.

6. Вирізки із окремих газет, публікації Інтернет-сайтів.

7. Вітальні листи, листівки.

Згідно з Додатком 11 "Книга обліку запитів на інформацію, які надійшли до прокуратури" Інструкції №27 передбачено порядок внесення відомостей до відповідної книги щодо запитів, які надійшли до прокуратури.

Крім того, як слідує з вказаної Інструкції №27 в органах прокуратури міститься штамп реєстрації вхідної кореспонденції.

Як зазначалось раніше, 26.02.2020 ОСОБА_1 звернувся до Генеральної прокуратури України із запитом на інформацію на підставі статті 34 Конституції України, пп.1 частини 1 ст.13 Закону №2939-VI (а.с.6).

Вказаний запит позивачем направлено, на електронну пошту , про що свідчить скрін-шот (а.с.18).

Дана обставина не заперечується відповідачем.

Водночас, згідно з ч.3 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Отже, суд вважає, що запит на інформацію ОСОБА_1 від 26.02.2020, мав бути зареєстрований відповідно до Тимчасової Інструкції №27 та по аналогії до ч.3 ст.22 ЗУ "Про доступ до публічної інформації" мав бути переданий до відповідної особи, яка володіє такою інформацією. Крім того, електронна пошта є також поштою Офісу Генерального прокурора.

Суд зауважує, що жоден нормативно правовий акт не передбачає, що суб`єкт до якого звертаються за отриманням публічної інформації може обмежувати особу в визначені офіційної електронної адреси (якщо в нього їх декілька).

Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства в сукупності свідчать про протиправну бездіяльність відповідача щодо не розгляду запиту позивача від 26.02.2020 року.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Офіс Генерального прокурора надати ОСОБА_1 інформацію на його запит від 26.02.2020 року, то суд вважає, що вказана вимога не підлягає задоволенню, оскільки даний запит взагалі не був розглянутий відповідачем.

В той же час, суб`єкт владних повноважень (відповідач) не обмежений на даному етапі лише одним видом відповіді.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Повноваження суб`єктів владних повноважень не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку (постанова Вищого адміністративного суду України від 17.12.2015 у справі №К/31204/15).

Таким чином, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Вказана правова позиція узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2019 року справа №819/570/18.

За встановлених у цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд вважає, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом зобов`язання відповідача розглянути інформаційний запит ОСОБА_1 від 26 лютого 2020 року.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2020 року у справі № 240/1911/20.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищенаведене, виходячи із змісту позовних вимог та його обґрунтування, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Зважаючи на відсутність судових витрат у даній адміністративній справі питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Офіс Генерального прокурора (вул. Різницька, 13/15, Київ11, Центральна Частина Києва, Київ,01011), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні позивача: Громадська організація "Проти придурків та ідіотів" (вул.Гагаріна, 48, м.Коростишів, Житомирська область, 12504. РНОКПП/) про визнання бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора у наданні інформації на запит ОСОБА_1 від 26 лютого 2020 року.

Зобов`язати Офіс Генерального прокурора розглянути інформаційний запит ОСОБА_1 від 26 лютого 2020 року.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 03 липня 2020 року.

Суддя О.Г. Попова