Справа № 440/3415/20
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

06 липня 2020 рокум. ПолтаваСправа № 440/3415/20

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Удовіченко С.О., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до Лохвицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною,

В С Т А Н О В И В:

30 червня 2020 року ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Лохвицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області в якій просить визнати незаконною бездіяльність Лохвицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області в тимчасовому невилученні 23 травня 2020 року посвідчення водія у громадянина України ОСОБА_3 , під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого статтею 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частиною другою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

У ході з`ясування наведених питань, судом встановлено наступне.

Відповідно до пунктів 4, 5, 9 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві має бути зазначений зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а у разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, що має формулюватися максимально чітко і зрозуміло, а тому, особа, звертаючись до суду із позовною заявою, повинна чітко зазначити дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень (його рішення), що порушили її право, та повинна вказати спосіб захисту свого порушеного права.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на звернення до суду передбачає можливість отримати захист порушеного права, обумовлене тим, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. "Порушене право", за захистом якого особа може звертатися до суду, за змістом рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес": - правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Відповідно до офіційного тлумачення частини першої статті 55 Конституції України, наданого у рішенні Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп: частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб не є абсолютним. Людина має таке право за умови, якщо вважає, що рішення, дія чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб порушують або ущемляють її права і свободи чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може належати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності. Такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтовано пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі Peretyaka and Sheremetyev проти України, 21 грудня 2010 року, №45783/05).

За змістом позовної заяви позивач пов`язує порушення прав особи в інтересах якої пред`явлено позовну заяву із бездіяльністю Лохвицького відділу поліції в Полтавській області, яка на його думку пов`язана із невилученням у громадянина ОСОБА_3 посвідчення водія.

Так, позивач зазначає, що 01 травня 2020 року приблизно о 23:10 годині громадянин ОСОБА_3 із хуліганських спонукань, грубо порушуючи правила дорожнього руху свідомо збив собаку дочки, чим спричинив їй моральну і матеріальну шкоду. При цьому даний випадок стався за незаконної бездіяльності відповідача, адже 23 січня 2020 року ОСОБА_3 був зупинений працівниками Лохвицького відділу поліції ГУНП в Полтавській області, за результатами зупинки складено протокол про адміністративне правопорушення, однак не вилучено у ОСОБА_3 посвідчення водія, що в майбутньому стало причиною збиття останнім собаки. Таким чином незоконна бездіяльність відповідача призвела до порушення прав дочки позивача на охорону здоров`я.

За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень , і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно із пунктом 8 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку, що вимоги позивача стосуються правовідносин які виникли 23 січня 2020 року між громадянином ОСОБА_3 та працівниками Лохвицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області та фактично звернуті до третіх осіб.

При цьому, як вбачається із поданої позовної заяви, позивач фактично пов`язує подію, яка сталася 23 січня 2020 року із подією, що сталися 01 травня 2020 року, однак за змістом позовної заяви неможливо встановити, які публічно-владні управлінські функції здійснював Лохвицький відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області відносно особи в інтересах якої звернувся позивача та якими діями (бездіяльністю) чи рішеннями порушено саме права, свободи та інтереси Лохвицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області такої особи в межах правовідносин, які сталися 23 січня 2020 року та які стосуються громадянина ОСОБА_3 та працівниками Лохвицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

Зміст позову не містить нормативно-правового обґрунтування вимог позивача щодо порушення рішеннями, діями чи бездіяльністю його прав, свобод та інтересів, зокрема, не містить обґрунтування, які саме норми чинного законодавства України були порушені Лохвицьким відділом поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області по відношенню до позивача.

Таким чином, позовна заява не відповідає вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Беручи до уваги наведене, наявні правові підстави для залишення позовної заяви без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до Лохвицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною залишити без руху.

Позивачеві усунути недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки необхідно усунути шляхом подання до Полтавського окружного адміністративного суду позовної заяви, яка б відповідала вимогам пункту 4, 5 та 9 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме із зазначенням змісту позовних вимог і викладу обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, обгрунтування порушення оскаржуваною бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача (які саме норми чинного законодавства України були порушені Лохвицьким відділом поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області по відношенню до позивача).

Роз`яснити, що будь-які строки, встановлені судом у цьому рішенні, відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-ІХ від 30 березня 2020 року, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), продовжуються на строк дії такого карантину.

Роз`яснити позивачу, що у разі неусунення недоліків позовної заяви, вона буде повернута.

Копію ухвали направити особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя С.О. Удовіченко