Справа № 140/2920/19
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 червня 2020 року

м. Київ

справа № 140/2920/19

адміністративне провадження № К/9901/14599/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Усенко Є.А.,

суддів: Блажівської Н.Є., Гусака М.Б.,

розглянув матеріали касаційної скарги Державної податкової служби України (далі - ДПС України) (правонаступника Державної фіскальної служби України) (далі - ДФС України) на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06.12.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2020 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ДПС України про скасування індивідуальної податкової консультації,

У С Т А Н О В И В:

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06.12.2019, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2020, адміністративний позов задоволено: визнано протиправною та скасовано індивідуальну податкову консультацію від 24.07.2019 №3430/6/99-99-13-02-0315/ІПК.

09.06.2020 ДПС України подала до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06.12.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2020, у якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом (частина третя статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального провадження) крім випадків якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 відкрито провадження у цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Довід ДПС України зазначений у касаційній скарзі, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики не обґрунтований посиланням на конкретні обставини, які б могли бути підставою для визнання цього доводу об`єктивним.

Касаційна скарга стосується питання застосування норм статті 4, пунктів 2, 3 частини першої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у правовідносинах, в яких зобов`язаною особою щодо нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) є особа, яка має право на здійснення адвокатської діяльності, але фактично її не здійснює, перебуває у трудових відносинах з роботодавцем, який сплачує за неї єдиний внесок.

Верховний Суд вже виклав у постановах, зокрема в постановах від 27.11.2019 (справа №160/3114/19), від 05.12.2019 (справа №260/358/19), від 23.01.2020 (справа №480/4656/18), від 27.02.2020 (справа №0440/5632/18), від 05.03.2020 (справа №480/943/19) висновок щодо застосування зазначених норм у подібних відносинах і суд апеляційної інстанції переглянув рішення першої інстанції у відповідності з таким висновком.

Підстав для відступу від такого висновку Верховного Суду колегія суддів не знаходить.

За приписами пункту 6 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах) (пункт частини перша статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції Закону України від 15.01.2020 №460-IX).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Суд першої інстанції не порушив норми частин другої, четвертої та пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання щодо розгляду справи у спрощеному позовному провадженні.

Доводів щодо порушення судом першої інстанції цих норм процесуального права касаційна скарга не містить.

Керуючись статтею 248, пунктами 1, 6 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної податкової служби України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06.12.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2020.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

СуддіЄ.А. Усенко Н.Є. Блажівська М.Б. Гусак