Справа № 729/602/19
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 729/602/19 Суддя (судді) першої інстанції: Падій В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області

на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2020 року (в частині)

у справі №729/602/19 (розглянуто у відкритому судовому засіданні)

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2

до відповідача Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Відділ Держгеокадастру у Бобровицькому районі Чернігівської області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2019 року до Бобровицького районного суду Чернігівської області звернулися ОСОБА_1 (надалі - позивач 1, ОСОБА_1 ) і ОСОБА_2 (надалі - позивач 2, ОСОБА_2 ) з позовом до Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області (надалі - відповідач), третя особа - Відділ Держгеокадастру у Бобровицькому районі Чернігівської області (надалі - третя особа), в якому просили суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області від 21.12.2018 №508-13/VII "Про внесення змін у додаток №1 до рішення 8 сесії міської ради 7 скликання №259-8/VII від 18.07.2018 року", пунктом 1 якого внесено зміни у додаток №1 до рішення 8 сесії міської ради 7 скликання №259-8/VII від 18.07.2018 року "Про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства та ведення індивідуального садівництва", виключивши із додатку пункт 19;

- зобов`язати Бобровицьку міську раду Бобровицького району Чернігівської області внести повторно на розгляд сесії Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області заяву ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у власність, площею 0,0500 га, яка розташована біля будинку АДРЕСА_1 , для ведення сільського господарства та садівництва;

- стягнути з Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області на користь ОСОБА_2 кошти у сумі 4000,00 грн., як сплачені безпідставно до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-Гео" за виготовлення проекту землеустрою, у зв`язку з прийняттям відмови на підставі рішення Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області від 21.12.2018.

Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 23 травня 2019 року ухвалено передати матеріали справи за підсудністю до Чернігівського окружного адміністративного суду.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 16 серпня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивачами зазначено, що вони використовували і продовжують використовувати для власних потреб спірну земельну ділянку, однак відповідач спровокував напружену ситуацію між громадянами за спірну земельну ділянку і протиправно, з метою недопущення подальшої соціальної напруги між мешканцями багатоквартирного будинку ( АДРЕСА_2 ) та сім`єю АДРЕСА_3 ), прийняв оскаржуване рішення, залишивши вказану земельну ділянку у комунальній власності для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, за виключенням її використання для особистого селянського господарства, чим порушив права позивачів.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2020 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Відділ Держгеокадастру у Бобровицькому районі Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів - відмовлено повністю.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Відділ Держгеокадастру у Бобровицькому районі Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області від 21.12.2018 №508-13/VII "Про внесення змін у додаток №1 до рішення 8 сесії міської ради 7 скликання №259-8/VII від 18.07.2018 року", пунктом 1 якого внесено зміни у додаток №1 до рішення 8 сесії міської ради 7 скликання №259-8/VII від 18.07.2018 року "Про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства та ведення індивідуального садівництва", виключивши із додатку пункт 19. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Бобровицькою міською радою Бобровицького району Чернігівської області Вишгородського району Київської області (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2020 року в частині: визнання протиправним та скасування рішення Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області від 21.12.2018 року № 508-13/VII «Про внесення змін у додаток до рішення 8 сесії міської ради 7 скликання №259-8/VII від 18.07.2018 року « Про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства та ведення індивідуального садівництва», виключивши із додатку пункт 19».

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність рішення суду, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що рішення 13 сесії Бобровицької міської ради 7 скликання від 21.12.2018 року № 508-13/VII було прийнято в інтересах мешканців багатоквартирного будинку у зв`язку із неправомірною приватизацією гр. ОСОБА_2 частини земельної ділянки, яку мешканці цього будинку використовували для суспільних потреб (сушіння білизни, дитячий майданчик тощо). Крім того, апелянт зазначає, що в судове засідання судом першої інстанції не допущено представника відповідача, оскільки останній діяв на підставі довіреності, наказу та посадової інструкції та позбавлення відповідача надати пояснення.

Позивачі, відповідач та третя особа у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи були належним чином повідомлені.

Від апелянта на адресу суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Апеляційну скаргу підтримує у повному обсязі.

Представником позивачів подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з сімейними обставинами. Відзиву (письмових пояснень) суду апеляційної інстанції не надано.

Колегією суддів розгляну клопотання представника позивачів, вважає його необґрунтованими та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки доказів поважності причин не яквки в судове засідання та не можливості розгляду апеляційної скарги за відсутності позивачів у матеріалах справи відсутні.

Представник третьої особи відзиву (письмових пояснень) суду апеляційної інстанції не надано.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно зі статтями 315, 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 25.06.2018 року ОСОБА_2 звернулась до голови Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області Ковчежнюк Т.М. із заявою, в якій просила надати їй дозвіл на виготовлення проектної документації для приватизації земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 0,05 га, яка знаходиться біля її будинку за адресою: АДРЕСА_4 , 130 том І).

Рішенням восьмої сесії сьомого скликання Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області від 18.07.2018 року №259-8/VII надано громадянам дозволи на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, ведення індивідуального садівництва за рахунок земель міської ради не наданих у власність і користування згідно додатку №1, зокрема, ОСОБА_2 (стор. 6-7, 142 том І).

ОСОБА_2 сплачено ТОВ "Інвест-Гео" кошти у сумі 4000,00 грн за комплексні землевпорядні роботи, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 19.07.2018 №19 (стор. 13 том І).

Так, 17.09.2018 року ОСОБА_2 звернулась до голови Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області Ковчежнюк Т.М. із заявою, в якій просила надати їй дозвіл на подачу до міської ради погодженого проекту документації для приватизації земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 0,05 га, яка знаходиться біля її будинку за адресою: АДРЕСА_1 , для його затвердження та передачі у власність, без підписання меж з суміжними землекористувачами, з якими склались недружелюбні відносини (стор. 131 том І).

Відповідно до акту обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 16.07.2018 року комісією встановлено, що ширина проїзду до багатоквартирного будинку АДРЕСА_5 не відповідає нормам чинного законодавства України. До звуження земельної ділянки між багатоквартирним будинком та садибою ОСОБА_2 призвела самовільна зміна її конфігурації ОСОБА_2 при приватизації, шляхом захоплення частини земельної ділянки, прилягаючої до багатоквартирного будинку, яку мешканці цього будинку використовували для господарських потреб (стор. 85 том І).

Згідно з актом обстеження земельної ділянки в районі багатоквартирного будинку у АДРЕСА_6 , за колективним зверненням мешканців цього будинку та зверненням ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), від 18.10.2018 року, враховуючи наявність у ОСОБА_2 рішення Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області від 18.07.2018 №259-8/VII "Про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства та ведення індивідуального садівництва" та те, що конфліктна ситуація між мешканцями багатоквартирного будинку, сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 має тенденцію до загострення, що може призвести до непередбачуваних наслідків, комісією рекомендовано винести питання подальшого оформлення землевпорядної документації із землеустрою ( ОСОБА_2 ) відповідно до вищезазначеного рішення міської ради на засідання сесії із попереднім розглядом його на засіданні комісій, із запрошенням представників конфліктуючих сторін (стор. 15-16,132-133 том І).

Рішенням одинадцятої сесії сьомого скликання Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області від 26.10.2018 року №332-11/VII "Про подальше оформлення землевпорядної документації щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства", з метою недопущення подальшої соціальної напруги між мешканцями багатоквартирного будинку ( АДРЕСА_6 , ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), сім`єю ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ), призупинено оформлення землевпорядної документації ( ОСОБА_2 ) щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0500 га, що розташована в АДРЕСА_6 зазначеного багатоквартирного будинку (стор. 12, 134 том І).

До міського голови Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області Ковчежнюк Т.М. 08.11.2018 року від мешканців багатоквартирного будинку у м . Бобровиця по вул. Незалежності 12-А надійшла заява про скасування рішення від 18.07.2018 року №259-8/VII щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою та залишення даної земельної ділянки (0,05 га) у комунальній власності для загального користування (стор. 86 том І).

Відповідно до акту обстеження земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 кВ на предмет користування земельною ділянкою ОСОБА_5 від 10.12.2018 року комісією встановлено та підтверджено сусіднім землекористувачем ОСОБА_6 і ОСОБА_2 , що вказаною земельною ділянкою користується ОСОБА_2 з 1998 року (стор. 135 том І).

Рішенням тринадцятої сесії сьомого скликання Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області від 21.12.2018 року №508-13/VII "Про внесення змін у додаток №1 до рішення 8 сесії міської ради 7 скликання №259-8/VII від 18.07.2018 року", внесено зміни у додаток №1 до рішення 8 сесії міської ради 7 скликання від 18.07.2018 №259-8/VII "Про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства та ведення індивідуального садівництва", виключивши з додатку №1 пункт 19 " 19. ОСОБА_2 . АДРЕСА_9 га. Для ведення особистого селянського господарства". Інші пункти даного рішення залишено без змін. Дану земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_6 , орієнтовною площею 0,0500 га, залишити в комунальній власності для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, за виключенням її використання для особистого селянського господарства. Вищезазначену земельну ділянку використовувати для суспільних потреб, а саме: створення зони для відпочинку. Наданий витяг з рішення 8 сесії міської ради 7 скликання ОСОБА_2 вважати таким, що втратив чинність (стор.11 том І).

Позивачі вважаючи, що відповідачем порушено порядок прийняття оскаржуваного рішення за результатами розгляду її клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, у зв`язку з чим звернулися до суду за захистом порушеного права з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позивних вимог частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач під час прийняття рішення від 21.12.2018 року №508-13/VII "Про внесення змін у додаток №1 до рішення 8 сесії міської ради 7 скликання №259-8/VII від 18.07.2018 року" (в частині), діяв всупереч частині 7 статті 118 Земельного кодексу України, тобто протиправно, а позовна вимога ОСОБА_2 в частині визнання протиправним та скасування рішення Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області від 21.12.2018 №508-13/VII "Про внесення змін у додаток №1 до рішення 8 сесії міської ради 7 скликання №259-8/VII від 18.07.2018 року", пунктом 1 якого внесено зміни у додаток №1 до рішення 8 сесії міської ради 7 скликання №259-8/VII від 18.07.2018 року "Про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства та ведення індивідуального садівництва", виключивши із додатку пункт 19, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтями 13, 14 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 2 статті 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Статтею 12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно з пункту "б", частині 1 статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

Відповідно до пункту "г" частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара.

Частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Частиною другою статті 22 Закону України "Про землеустрій" (у редакції Закону України від 2.06.15 №497-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення складу, змісту та порядку погодження документації із землеустрою") визначено, що рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим законом та Земельним кодексом України. Зазначене рішення надається безоплатно та має необмежений строк дії.

Згідно з частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

За приписами частини 1 статті 46 названого Закону, сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно.

Статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (частина перша).

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (частина десята).

Положенням статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни з будь-якого питання, що є компетенцією органу місцевого самоврядування, дано офіційне тлумачення в Рішенні Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009.

Конституційний Суд України у Рішенні від 16.04.2009 року №7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) розтлумачив, що в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, у абзаці першому пункту 4 мотивувальної частини згаданого Рішення Конституційний Суд України зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

У абзаці п`ятому пункту 5 вказаного Рішення визначено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується апелянтом, що Рішенням тринадцятої сесії сьомого скликання Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області від 21.12.2018 року №508-13/VII "Про внесення змін у додаток №1 до рішення 8 сесії міської ради 7 скликання №259-8/VII від 18.07.2018 року", внесено зміни у додаток №1 до рішення 8 сесії міської ради 7 скликання від 18.07.2018 №259-8/VII "Про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства та ведення індивідуального садівництва", виключивши з додатку №1 пункт 19 " 19. ОСОБА_2 . АДРЕСА_9 га. Для ведення особистого селянського господарства". Інші пункти даного рішення залишено без змін. Дану земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_6 , орієнтовною площею 0,0500 га, залишити в комунальній власності для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, за виключенням її використання для особистого селянського господарства. Вищезазначену земельну ділянку використовувати для суспільних потреб, а саме: створення зони для відпочинку. Наданий витяг з рішення 8 сесії міської ради 7 скликання Христюк Т.А. вважати таким, що втратив чинність.

Колегія суддів звертає увагу, що скасування відповідачем свого рішення від 18.07.2018 року (в частині) могло мати місце виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проте, ні Конституцією України, ні Земельним кодексом України, ані жодним іншим нормативно-правовим актом органу місцевого самоврядування не надано права на скасування рішення про надання фізичній особі дозволу на розробку проекту землеустрою.

Аналогічна позиція на у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 року по справі №521/17710/15-а, від 22.01.2019 року по справі №371/957/16-а, від 13.03.2019 року по справі №542/1197/15-а.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що за своєю природою рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою є актом індивідуальної дії, при цьому рішення міської ради позивачем 2 реалізовано шляхом замовлення та розроблення проекту землеустрою, що виключає можливість відміни його дії шляхом виключення його з додатку.

Щодо твердження апелянта про те, що в судове засідання судом першої інстанції не допущено представника відповідача, оскільки останній діяв на підставі довіреності, наказу та посадової інструкції та позбавлення відповідача надати пояснення, колегія суддів критично ставиться до даних тверджень апелянта з наступних підстав.

Як вбачається з частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів звертає увагу, що вищезазначеними вимогами законодавства покладено обов`язок щодо доказування правомірності вчинення певних дій (прийняття рішення), саме на суб`єкта владних повноважень, а в даному випадку на відповідача, який і є апелянтом по даній справі.

Як вбачається з матеріалів справи, що відповідачем реалізовано своє право на доказування правомірності прийняття оскаржуваного рішення, шляхом подання відзиву на позовну заяву та додаткових документів, які судом першої інстанції залучено до матеріалів справи, а отже недопущення представника відповідача (без належного оформлення документу на представництво) в судове засідання не свідчить про позбавлення останнього доступу до правосуддя.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, що судом першої інстанції задоволено частко позовні з підстав не правомірності прийняття відповідачем рішення, що оскаржується, а не з підстав не допуску представника відповідача до розгляду справи.

Також, колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції оцінювалися докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалися на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, а отже судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи та прийнято обґрунтоване рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені ЗК України, без дотримання вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, що свідчить про допущення відповідачем, як суб`єктом владних повноважень порушень вимог законодавства під час прийняття оскаржуваного рішення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним відзиву на адміністративний позов, а отже, доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 311, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області Вишгородського району Київської області - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст. ст. 329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Г. В. Земляна

Судді: Є. І. Мєзєнцев

В. В. Файдюк