Справа № 600/606/20-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2020-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 р. м. Чернівці Справа № 600/606/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, Чернівецького міського голови Каспрука Олексія Павловича про визнання протиправною бездіяльність, визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чернівецької міської ради, Чернівецького міського голови ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльність, визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Чернівецької міської ради щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 18 лютого 2019 року про відведення йому, пільговику І категорії, як учаснику ліквідації наслідків на ЧАЕС, у власність земельну ділянку з цільовим призначенням - для ведення садівництва орієнтовною площею 0,12 га, яка розташована в АДРЕСА_1 упродовж річного строку;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Чернівецького міського голови від 11 листопада 2019 року №466-р в частині зупинення дії пункту 28 рішення 73 сесії Чернівецької міської ради від 07 листопада 2019 року №1946 «Про розгляд звернень фізичних осіб щодо передачі безоплатно у власність та надання в оренду земельних ділянок, надання дозволів та складання та затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, визнання такими, що втратили чинність та внесення змін до окремих пунктів рішення з цих питань»;

- зобов`язати Чернівецьку міську раду на черговому засіданні сесії міської ради прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, з цільовим призначенням - для ведення садівництва, орієнтовною площею 0,12 га, яка розташована в АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовано тим, що розпорядженням Чернівецького міського голови від 11 листопада 2019 року №466-р зупинено дію пункту 28 рішення Чернівецької міської ради від 07 листопада 2019 року №1946. Вказане розпорядження позивач вважає протиправним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки таке порушує його право на пільгове отримання земельної ділянки з цільовим призначенням для індивідуального садівництва.

Ухвалою суду від 15 травня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про судове засідання; встановлено строки для подання до суду заяв по суті справи.

Відповідач - Чернівецький міський голова, заперечуючи проти позову, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що вжив всіх необхідних заходів як для реалізації права позивача на набуття земельної ділянки у власність, так і Чернівецької міської ради щодо повторного розгляду даного питання на пленарному засіданні ради. Натомість, Чернівецька міська рада на своєму пленарному засіданні не підтвердила прийняте нею рішення 2/3 голосів від загального складу, як це передбачено законом, а відтак воно не набрало чинності. Отже, рішення про передачу земельної ділянки у власність не набрало чинності не з вини відповідача, а у зв`язку із бездіяльністю міської ради. Крім цього, відповідач зазначив, що скасування вказаного розпорядження в судовому порядку не призведе до відновлення нібито порушених прав позивача, оскільки Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» пов`язує факт набрання чинності зупиненим рішенням ради виключно із однією обставиною підтвердження його радою на пленарному засіданні не менш як 2/3 голосів від загального складу.

Відповідачем Чернівецькою міською радою також подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що нею вжито всіх необхідних заходів в частині розгляду звернення позивача та надання йому адміністративної послуги, зокрема і прийняла відповідне рішення, а, відтак, відсутні підстави для зобов`язання міської ради повторно прийняти рішення з одного і того ж питання, за одним і тим же зверненням. Відповідач звертає увагу на те, що Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» не містить системного підходу в частині дій сільської, селищної, міської ради у випадку, коли рада не може підтвердити прийняте нею рішення 2/3 голосів від загального складу. Отже, обов`язок прийняти Чернівецькою міською радою рішення на підставі звернення позивача, яке вже було предметом розгляду, не буде ґрунтуватись на законі.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому вказав, зокрема, про безпідставність доводів відповідачів, оскільки такими не доведено бездіяльності щодо неприйняття жодного, передбаченого положеннями Земельного кодексу України, рішення по його зверненню. Просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У судове засідання, призначене на 30 червня 2020 року о 10 год. 00 хв., учасники справи не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Разом з цим позивачем подано до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Вказав, що позовні вимоги підтримує повністю.

Чернівецький міський голова у відзиві на позовну заяву просив суд розглянути вказану справу без участі його представника.

Представник Чернівецької міської ради та міського голови подав до суду клопотання про розгляд цієї справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно з посвідченням категорії 1 серії А НОМЕР_1 , виданого Чернівецькою обласною державною адміністрацією 27 листопада 2007 року, ОСОБА_1 є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС.

З матеріалів справи вбачається, що 18 лютого 2019 року позивач звернуся до Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради із заявою, в якій просив надати йому як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у власність земельну ділянку для ведення садівництва орієнтовною площею до 0,12 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 28 рішення Чернівецької міської ради 73 сесії VII скликання від 07 листопада 2019 року №1946 надано ОСОБА_1 дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,012 у власність, для індивідуального садівництва (код 01.05).

Розпорядженням Чернівецького міського голови від 11 листопада 2019 року №466-р зупинено, зокрема, дію пункту 28 рішення міської ради VII скликання від 07 листопада 2019 року №1946 та внесено його на повторний розгляд на пленарне засідання.

До вказаного розпорядження Чернівецьким міським головою додано Обґрунтування зауважень до рішення Чернівецької міської ради VII скликання від 07 листопада 2019 року №1946. Зазначено, зокрема, що земельна ділянка, яку згідно із зупиненим рішенням ради планується надати у власність для ведення садівництва ОСОБА_1 , знаходиться у зоні, що є привабливою для забудови, є вільною від об`єктів нерухомого майна. Надходження від її реалізації на земельних торгах суттєво поповнить міський бюджет, що дасть змогу в подальшому вирішити низку проблем соціально-економічного розвитку м. Чернівців. Зважаючи на наведене, зупинений пункт рішення міської ради прийнятий з порушенням Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та без врахування економічних інтересів територіальної громади м. Чернівців.

Рішенням Чернівецької міської ради 74 позачергової сесії VII скликання від 21 листопада 2019 року не підтверджено дію зупиненого пункту 28 рішення міської ради VII скликання від 07 листопада 2019 року №1946. Отже, вказаний не набрав чинності.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до висновку управління містобудування та архітектури департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин міської ради щодо відповідності місця розташування земельної ділянки містобудівній документації, розглянувши пропозицію управління земельних ресурсів департаменту щодо передачі (надання) ОСОБА_1 земельної ділянки на АДРЕСА_1 площею 0,1200 га для ведення особистого селянського господарства, на якій відсутнє нерухоме майно, враховано, що згідно з генеральним планом м. Чернівці (іншою містобудівною документацією) та статтею 88 Земельного кодексу України, вказана вище земельна ділянка відноситься до території «озеленені території». З урахуванням викладеного, передача (надання) вищевказаної земельної ділянки відповідає містобудівній документації.

За таких обставин ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду із цим позовом.

Так, відповідно до частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно пунктів 7 - 9 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду; відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

За змістом частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Як вбачається з поданого ОСОБА_1 позову, заявник просить суд визнати протиправною бездіяльність Чернівецької міської ради щодо неприйняття рішення за його заявою від 18 лютого 2019 року про відведення йому, пільговику І категорії, як учаснику ліквідації наслідків на ЧАЕС, у власність земельну ділянку з цільовим призначенням - для ведення садівництва орієнтовною площею 0,12 га, яка розташована в АДРЕСА_1 упродовж річного строку.

На переконання суду, вказана позовна вимога є безпідставною, оскільки, як убачається зі встановлених судом обставин справи, Чернівецькою міською радою було розглянуто заяву позивача від 18 лютого 2019 року про відведення йому, пільговику І категорії, як учаснику ліквідації наслідків на ЧАЕС, у власність земельну ділянку з цільовим призначенням - для ведення садівництва орієнтовною площею 0,12 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , за результатом розгляду якої Чернівецькою міською радою прийнято рішення від 07 листопада 2019 року №1946 про надання ОСОБА_1 дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,012 у власність, для індивідуального садівництва (код 01.05).

Отже, за відсутності допущення органом місцевого самоврядування бездіяльності як такої щодо вирішення питання, поставленого позивачем, суд вважає безпідставною указану позовну вимога, а тому вона задоволенню не підлягає.

До того ж, суд звертає увагу на те, що у позовній заяві не наведено правових доводів в обґрунтування названої вище позовної вимоги.

Фактично, зміст та доводи, викладені у позові, стосуються незгоди позивача з оскаржуваним розпорядженням Чернівецького міського голови від 11 листопада 2019 року №466-р в частині зупинення дії пункту 28 рішення 73 сесії Чернівецької міської ради від 07 листопада 2019 року №1946 «Про розгляд звернень фізичних осіб щодо передачі безоплатно у власність та надання в оренду земельних ділянок, надання дозволів та складання та затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, визнання такими, що втратили чинність та внесення змін до окремих пунктів рішення з цих питань».

Щодо вказаної позовної вимоги варто зазначити таке.

За змістом частини першої статті 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР), міський голова є головною посадовою особою територіальної громади міста.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно частини четвертої статті 59 Закону №280/97-ВР рішення сільської, селищної, міської ради у п`ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним, міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень. Рада зобов`язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення. Якщо рада відхилила зауваження сільського, селищного, міського голови і підтвердила попереднє рішення двома третинами депутатів від загального складу ради, воно набирає чинності.

Частиною восьмою статті 59 Закону №280/97-ВР визначено, що сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної, обласної ради в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Аналогічні за змістом положення відображенні у пункту 20 частини четвертої статті 42 Закону №280/97-ВР.

Крім цього, абзацом 2 частини третьої статті 20 Регламенту Чернівецької міської ради VII скликання, затвердженого рішенням Чернівецької міської ради VII скликання від 02 лютого 2016 року №105, передбачено, що міським головою може бути у встановленому законом порядку зупинена дія рішення Ради та її виконавчого комітету.

Згідно частини п`ятої статті 66 Регламенту Чернівецької міської ради VII скликання якщо рішення було ветовано, то Рада зобов`язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення на пленарному засіданні цієї ж Ради. Про зупинення прийнятого Радою рішення Міський голова виносить розпорядження, в якому визначаються мотиви зупинення, обґрунтування зауважень та дата проведення повторного розгляду зупиненого рішення. Для розгляду зупиненого Міським головою рішення скликається позачергове засідання сесії, яка повинна відбутися не пізніше 14 днів від моменту винесення Міським головою вето (розпорядження про зупинення рішення Ради). Таке питання може бути розглянуто на черговій сесії, якщо дата проведення чергової сесії призначена не пізніше 14 днів із дня винесення Міським головою розпорядження про зупинення рішення Ради. Якщо Рада відхилила зауваження Міського голови і підтвердила попереднє рішення двома третинами депутатів від загального складу Ради, воно набирає чинності та Міський голова зобов`язаний підписати текст прийнятого рішення.

Викладене свідчить про те, що міський голова у п`ятиденний строк з моменту прийняття рішення міської ради наділений повноваженнями приймати рішення про зупинення дії такого рішення міської ради, зазначивши при цьому обґрунтування зауважень до вказаного рішення, та його винесення на повторний розгляд відповідної ради, який має бути проведений у двотижневий строк.

Як вбачається з обставин справи, Чернівецький міський голова у встановлений законом строк скористався своїм правом та, навівши обґрунтування, прийняв рішення про зупинення дії рішення міської ради, прийнятого відносно ОСОБА_1 .

Отже, у спірних відносинах між позивачем та відповідачем - Чернівецьким міським головою, останній діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

При цьому суд враховує, що відповідачем було вжито усіх заходів для забезпечення прав позивача, зокрема, винесено спірне питання на повторний розгляд на пленарне засідання сесії міської ради, що відбулось 21 листопада 2019 року.

Що ж до обґрунтованості зауважень до оскаржуваного розпорядження, то позивачем не спростовано тверджень, викладених у ньому.

Суд вважає, що прийняте відповідачем розпорядження є обґрунтованим, а також неупередженим, добросовісним, розсудливим та пропорційним, ухваленим з дотриманням балансу між несприятливими наслідками для позивача та цілями, на досягнення яких було спрямоване рішення.

Указане узгоджується з позицією Сьомого апеляційного адміністративного суду в аналогічних правовідносинах (постанова від 22 червня 2020 року у справі №824/150/20-а, а також постанова від 09 вересня 2019 року у справі №824/130/19-а).

Зазначене виключає задоволення позову в частині оскарження розпорядження міського голови.

Крім цього, варто вказати і те, що право накладати вето на рішення відповідної ради належить до дискреційних повноважень голови цієї ради, яке може бути у подальшому подолане самою радою. Приймаючи розпорядження про зупинення дії рішення, міський голова лише реалізує своє право тимчасово зупинити дію прийнятого міською радою рішення, натомість уже міська рада, оцінивши наведені у розпорядженні мотиви зупинення дії її рішення, наділена повноваженнями щодо їх відхилення та підтвердження свого попереднього рішення. А відтак, суд погоджується із твердженням відповідача, викладеним у відзиві, що після прийняття міською радою рішення за наслідком розгляду розпорядження міського голови про зупинення рішення міської ради таке розпорядження вичерпує свою дію, тому його скасування в цих правовідносинах не призвиде до відновлення порушених, на думку позивача, прав.

Згідно ж змісту позовних вимог рішення Чернівецької міської ради 74 позачергової сесії VII скликання від 21 листопада 2019 року, яким не подолано оскаржуване вето та, фактично, не підтримано пункт 28 рішення 73 сесії Чернівецької міської ради від 07 листопада 2019 року №1946, не є предметом даного позову.

З огляду на викладене, вирішуючи спір у межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про визнання протиправним та скасування розпорядження Чернівецького міського голови від 11 листопада 2019 року №466-р в частині зупинення дії пункту 28 рішення 73 сесії Чернівецької міської ради від 07 листопада 2019 року №1946 «Про розгляд звернень фізичних осіб щодо передачі безоплатно у власність та надання в оренду земельних ділянок, надання дозволів та складання та затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, визнання такими, що втратили чинність та внесення змін до окремих пунктів рішення з цих питань».

Щодо доводів позивача, наданих в обґрунтування вимог незаконності названого розпорядження, з посиланням на положення статей 116 та 118 Земельного кодексу України, якими, зокрема, передбачені вичерпні підстави для відмови у надані дозволу на виготовлення проекту землеустрою, то такі є безпідставними, оскільки предметом оскарження у даній адміністративній справі є саме розпорядження міського голови про зупинення дії рішення міської ради, а не рішення міської ради про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Суд не погоджується із посиланням позивача на те, що оскаржуване розпорядження могло б бути прийняте відповідачем лише у випадку існування обставин, які згідно статті 118 Земельного кодексу України є підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, адже чинним законодавством не визначено чіткого переліку підстав, за наявності яких міським головою може бути зупинено дію рішення міської ради. Законодавцем не передбачено жодних застережень щодо реалізації міським головою своїх повноважень щодо зупинення дії рішення міської ради.

Викладене у своїй сукупності дає підстави суду для висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, пред`явлених до Чернівецького міського голови.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Чернівецьку міську раду на черговому засіданні сесії міської ради прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, з цільовим призначенням - для ведення садівництва, орієнтовною площею 0,12 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , то така також задоволенню не підлягає, оскільки фактично є похідною від попередніх вимог, у задоволенні яких суд відмовляє.

До того ж, у позовній заяві не наведено правових доводів в обґрунтування названої позовної вимоги.

Зміст позовної заяви фактично свідчить про незгоду позивача з оскаржуваним розпорядженням міського голови та, як наслідок, містить вимогу зобов`язального характеру, пред`явлену до міської ради.

Поряд з цим варто зазначити, що законодавством, яке регулює спірні відносини, не передбачено обов`язку міської ради приймати рішення про надання фізичній особі дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки у разі прийняття нею рішення, яким не подолано накладене міським головою вето на раніше прийняте міською радою рішення про надання такій особі дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки.

Зобов`язання міську раду прийняти конкретне рішення за заявою позивача, яка уже була предметом розгляду міською радою, не ґрунтується на законі.

Отже, заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі статтями 74-76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частинами першою-третьою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач не довів обґрунтованість позову. Натомість доводи відповідачів свідчать про його безпідставність.

Керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, Чернівецького міського голови Каспрука Олексія Павловича про визнання протиправною бездіяльність, визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана або до Чернівецького окружного адміністративного суду або безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 липня 2020 року.

Згідно з пунктом 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повне найменування учасників справи: позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), відповідачі - Чернівецька міська рада, Чернівецький міський голова (58001, м. Чернівці, Центральна площа, 1).

Суддя О.П. Лелюк