Справа № 580/2380/20
Суддя: В.А. Гайдаш
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 липня 2020 року справа № 580/2380/20

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Гайдаш В.А. розглянувши заяву приватного акціонерного товариства «Черкаський завод телеграфної апаратури» про забезпечення позову приватного акціонерного товариства «Черкаський завод телеграфної апаратури» до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулось приватне акціонерне товариство "Черкаський завод телеграфної апаратури" (далі - позивач) з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області (далі-відповідач), в якій просить визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДПС у Черкаській області від 02.04.2020 №Ю-1200-17, якою позивачу нараховано недоїмку зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 68299 грн. 81 коп. та суму фінансових санкцій (штрафу) в розмірі 2929 грн. 47 коп., всього у сумі 71229 грн. 28 коп.

Разом із позовною заявою ПАТ «Черкаський завод телеграфної апаратури» подана заява про забезпечення позову, згідно якої позивач просить зупинити дію вимоги ГУ ДПС у Черкаській області від 02.04.2020 №Ю-1200-17.

В обґрунтування заяви зазначено, що на виконанні у Соснівському відділі державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває вимога про сплату боргу (недоїмки) від 02.04.2020 №Ю-1200-17. Внаслідок виконання вказаної вимоги порушуються права заявника, оскільки постановою державного виконавця від 05.06.2020 ВП №62255163 накладено арешт на кошти заявника, що на його думку унеможливлює або ускладнює поновлення порушених прав у разі задоволення позову.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суддя зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно частини 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно частини 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Частина перша статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення (ч. 1); виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (ч. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною 1 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016 арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

З наданих заявником письмових доказів не вбачається, що державний виконавець вчиняє конкретні дії, направлені на реалізацію майна боржника при виконанні вимоги про сплату боргу від 02.04.2020 №Ю-1200-17, при цьому, сам по собі арешт не свідчить про обов`язкову реалізацію майна боржника.

За вказаних обставин суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 150-154, 241-243, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви приватного акціонерного товариства «Черкаський завод телеграфної апаратури» про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, однак апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Гайдаш