Справа № 540/1671/19
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2020-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/1671/19
Головуючий в 1 інстанції: Гомельчук С.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів Єщенка О. В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року по справі № 540/1671/19 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа - Міністерство оборони України про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:
У серпні 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійний вимог на предмет спору - Міністерство оборони України, з урахуванням уточнених позовних вимог, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 від 29.12.2018 року № 468, в частині притягнення позивача до матеріальної відповідальності.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що як убачається із висновку Акта «Про результати службового розслідування за фактом втрати майна під час проведення навчальних зборів» від 29.12.2018 року, ОСОБА_1 визнано винним у протиправній бездіяльності, яка полягає у тому, що останній не проконтролював порядок збереження та використання майна, отриманого ним та необхідного для забезпечення особового складу, що призвело до втрати речового майна та заподіяння збитків державі. Однак, позивач переконаний, що не може бути притягнутий до матеріальної відповідальності, так як не отримував речового майна. Зазначає про відсутність в його діях складових елементів для притягнення до матеріальної відповідальності, які службовим розслідуванням не встановлені та не доведені.

За наслідками розгляду зазначеної справи Херсонським окружним адміністративним судом 20 грудня 2019 року прийнято рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що доводи позивача про порушення відповідачем порядку проведення службового розслідування є необґрунтованими, а вина позивача у заподіянні шкоди у вигляді втрати речового майна на суму 35014,95 грн. встановлена актом службового розслідування від 29.12.2018 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, а тому останній просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що службове розслідування було проведено з грубим порушенням законодавства, так як позивача до видання спірного наказу не було ознайомлено з матеріалами службового розслідування, у зв`язку із чим, позбавлено можливості подати клопотання та заперечення. Крім того, позивач неодноразово звертався до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 із рапортами, в яких вказував на те, що речового майна не отримував, тому не може нести відповідальність за його втрату.

Також на його погляд судом першої інстанції не надано правової оцінки зазначеним в позові порушенням з боку відповідача п. 23 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, відносно не виконання свого обов`язку командиром (начальником) військової частини після розгляду матеріалів службового розслідування, особисто провести бесіду з військовослужбовцем або призваним на збори військовозобов`язаним, який притягається до матеріальної відповідальності перед виданням наказу про притягнення до матеріальної відповідальності.

У відзиві на апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_4 спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення та просить його залишити без змін.

Відповідно до приписів ст. 311 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до рішення Начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України від 18.07.2018 року № 2004/с/дск, наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_5 » від 01.08.2018 року №527дск та наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.08.2018 року № 262дск в період з 03 по 12 вересня 2018 року проведено навчальні збори з військовозобов`язаними військової частини НОМЕР_1 та підпорядкованими їй військовими частинами НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 .

Для проведення навчальних зборів командирами військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 згідно до накладних зі сховища Херсонського обласного військового комісаріату завідувачем сховищем відділення матеріального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 видано майно речової служби в кількості необхідній для забезпечення особового складу підрозділів.

Від військової частини НОМЕР_5 майно отримав командир військової частини НОМЕР_5 майор ОСОБА_1 .

Командиром військової частини НОМЕР_5 майор ОСОБА_1 згідно накладної № 3 від 27.08.2018 року отримано та повернуто:

- костюм літній польовий - 23 ком., вартість за одиницю - 799,80 грн., загальна - 18395,40 грн.;

- костюм вітро-вологозахисний - 2 ком., вартість за одиницю - 591,96 грн., загальна - 1183,92 грн.;

- фуфайка з коротким рукавом - 27 шт., вартість за одиницю - 59,99 грн., загальна - 1619,73 грн.;

- рушник бавовняний 15 шт., вартість за одиницю - 20,58 грн., загальна - 308,70 грн.;

- ремінь брючний - 6 шт., вартість за одиницю - 1,20 грн., загальна - 7,20 грн.;

- черевики з високим берцем - 10 пар, вартість за одиницю - 1350,00 грн., Загальна сума склала - 13500,00 грн.

Відповідно до Збірника цін на військове майно речової служби загальна вартість неповернутого майна складає 35 014,95 грн.

Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.11.2018 року № 389 «Про призначення службового розслідування» наказано заступнику начальника відділу територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_1 майору ОСОБА_4 провести службове розслідування за фактом втрати майна під час проведення навчальних зборів з військовозобов`язаними військової частини НОМЕР_1 в період з 03.09.2018 року по 12.09.2018 року.

За результатами службового розслідування складено акт від 29.12.2018 року.

Службовим розслідуванням встановлено, що всупереч приписам ст. 58 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 548-XIV, п. 3.1.3 Положення про військове (корабельне) господарство ЗСУ, затвердженого наказом Міноборони від 16.07.1997 року № 300, командир ВЧ НОМЕР_5 майор ОСОБА_1 не проконтролював порядок збереження та використання отриманого ним майна речової служби, необхідного для забезпечення особового складу, чим заподіяв шкоду державі на суму 35014,95 грн.

За результатами проведення службового розслідування на підставі наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.12.2018 року № 468 «Про результати службового розслідування», за порушення положень наказу Міністерства оборони України № 300 від 16.07.1997 року Про затвердження «Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України» та шкоду, заподіяну недбалим виконанням службових обов`язків, керуючись положеннями статті 1, 2, 13, 23 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України 23.06.1995 року № 243/95- за завдання прямої дійсної шкоди завданою втратою військового речового майна, ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності на суму 35 014,95 грн.

В подальшому позивач звернувся до командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_5 » генерал-майора ОСОБА_5 зі скаргою від 15.02.2019 року на наказ від 29.12.2018 року № 468, просив його скасувати.(а.с.32)

Відповіді на вказану скаргу матеріали справи не містять.

Не погоджуючись із спірним наказом позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до статті 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (статті 16 Статуту).

Згідно із статтями 26 та 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Загальні підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіяні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативно правовими актами, визначені Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95-ВР, яке було чинним на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Положення №243/95).

Відповідно до п. 2 Положення № 243/95 відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Пунктами 3, 4 Положення № 243/95 встановлено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявністю:

а) заподіяння прямої дійсної шкоди;

б) протиправної їх поведінки;

в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди;

г) вини у заподіянні шкоди.

Протиправною визнається така поведінка (дія або бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки.

Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинено ним умисно чи з необережності.

Відшкодування шкоди військовослужбовцями і призваними на збори військовозобов`язаними провадиться незалежно від притягнення їх до дисциплінарної чи кримінальної відповідальності за дію (бездіяльність), якою державі було заподіяно шкоди.

Згідно із п. 10, 11 розділу II Положення № 243/95 військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.

За пошкодження, псування або втрату через необережність майна, виданого військовослужбовцям і призваним на збори військовозобов`язаним на період зборів в особисте користування, вони несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше тримісячного грошового забезпечення.

Командири (начальники) військових частин за шкоду, заподіяну державі їх підлеглими, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше тримісячного грошового забезпечення, якщо вони своїми розпорядженнями порушили встановлений порядок обліку, зберігання, використання, перевезення військового майна.

У разі, якщо командири (начальники) військових частин не вжили належних заходів, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню військового майна або щодо притягнення винних до відповідальності, вони несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.

Згідно із п. 16 Положення № 243/95 розмір заподіяної державі шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних обліку виходячи з вільних оптово-роздрібних чи договірних цін, що діють на період розгляду питання про матеріальну відповідальність, а в разі відсутності таких даних - за цінами, що обчислюються в порядку, який визначається Міністерством економіки України.

Командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини.

У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми.

Розслідування призначається письмовим розпорядженням командира (начальника) військової частини, який має право прийняти рішення про притягнення військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного до матеріальної відповідальності.

Розслідування провадиться посадовою особою, компетентною у питаннях обліку, зберігання та використання відповідного майна або яка має вищу юридичну освіту.

Забороняється доручати розслідування посадовій особі, яка є підлеглою чи безпосереднім начальником військовослужбовця чи військовозобов`язаного, призваного на збори, дії яких необхідно розслідувати, а також посадовим особам, які є співучасниками заподіяння матеріальної шкоди чи зацікавлені в результатах розслідування.

Розслідуванням повинно бути встановлено:

в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка;

якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду;

вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено;

умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду;

чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків;

ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами;

умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки (пункти 17-19 Положення № 243/95).

Відповідно до п. 37 Положення № 243/95 встановлено, що матеріальна відповідальність не настає у випадках: коли заподіяна шкода є наслідком дії непереборної сили; не встановлення винної особи; смерті винної особи; коли шкоду заподіяно внаслідок виконання наказу старшого начальника, або виправданого в конкретних умовах службового ризику, або правомірних дій.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що до матеріальної відповідальності може бути притягнено військовослужбовця, у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки та наявності взаємозв`язку між діями військовослужбовця та заподіяної шкоди. Отже чітко визначено, що необхідно встановити вину в діях саме того військовослужбовця, що притягується до матеріальної відповідальності.

Щодо правомірності висновків службового розслідування, колегія суддів зазначає наступне.

Дане службове розслідування проведено з порушенням вимог Положення № 243/95-ВР, а також під час його проведення не враховано вимоги Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України затвердженої наказом Міністра оборони України 17.08.2017 року №440 (далі - Інструкція №440), а саме:

- до документів первинного обліку майна, одним з яких є накладна №3 (а.с.24), згідно з п.3 частини II Інструкція №440, пред`являються певні вимоги, однією з яких є «оформлювальна частина, яка містить: дати складання, підпису та затвердження первинного документа, найменування посад осіб, які його підписали, їх особисті підписи, військове звання, прізвище та ініціали. Підписи посадових осіб у випадках, передбачених формами облікових документів, зазначених у додатках до цієї Інструкції, скріплюються відповідними печатками» - в накладних на отримання майна речової служби від державного службовця ОСОБА_3 , підпис ОСОБА_1 відсутній, а також відповідною печаткою не скріплений;

- відповідно до Інструкція №440 повинні розписуватись ті посадові особи, які отримали майно. Проте завідувач сховищем відділення матеріального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у своїх поясненнях зазначив, що передав майно співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_6 , але їх підписи в накладних відсутні.

- ОСОБА_1 , якого було притягнуто до матеріальної відповідальності, за 2 місяці до призначення службового розслідування повідомив встановленим чином (через канцелярією) військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що речове майно посадовими особами військової частини НОМЕР_5 не отримувалось та на балансі не перебувало.(а.с.20)

Під час службового розслідування майор ОСОБА_4 , який проводив службове розслідування, не перевіряв та не досліджував прийняття рішення військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 за наслідком розгляду рапорту ОСОБА_1 від 27.09.2018 року. Копія даного рапорту в матеріалах службового розслідування відсутня.

- відповідно до п. 22 Положення 243/95-ВР, військового службовців, яких притягають до матеріальної відповідальності за шкоду заподіяну державі, ознайомлюють з матеріалами розслідування, про що у висновках робиться відповідний запис. Вони мають право подавати свої заперечення та клопотання на ім`я командира (начальника) військової частини.

Однак, як убачається з Акту про результати службового розслідування, позивача з висновками службового розслідування за фактом втрати майна під час проведення навчальних зборів ознайомлено не було, внаслідок чого позивач був позбавлений можливості подати клопотання та заперечення.

- відповідно до п. 23 Положення 243/95-ВР, командир (начальник) військової частини після розгляду матеріалів розслідування зобов`язаний особисто провести бесіду з військовослужбовцем або призваним на збори військовозобов`язаним, який притягається до матеріальної відповідальності.

Якщо вину військовослужбовця чи призваного на збори військовозобов`язаного повністю доведено, командир (начальник) військової частини не пізніш як у місячний термін з дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення до матеріальної відповідальності винної особи з зазначенням розміру суми, що підлягає стягненню.

В матеріалах справи відсутні та не надано відповідачем відомості щодо проведення бесіди з позивачем, а тому відсутні підстави вважати, що бесіда проводилась. У зв`язку з чим, позивач був позбавлений можливості викласти свою думку та заперечення для доведення відсутності своєї вини.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах справи міститься Акт перевірки причин та обставин, що призвели до втрати речового майна, перевірки наявності підстав для притягнення майора ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності військовим комісаріатом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.04.2019 року (далі - Акт перевірки від 04.04.2019 року).

Відповідно до висновків Акту перевірки від 04.04.2019 року, службове розслідування проведено не в повному обсязі та не встановлено неправомірних дій ОСОБА_1 , яким вчинено правопорушення, не встановлено причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, не встановлено всіх порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства, не встановлено дійсних умов та причин, що сприяли заподіянню шкоди, а також не відображає дійсного становища справ стосовно зберігання та видачі речового майна, яке перебуває у сховищі ІНФОРМАЦІЯ_1 . Запропоновано призначити нове (додаткове) службове розслідування по факту втрати речового майна в ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, матеріали справи не містять відомостей стосовно нового (додаткового) службового розслідування.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що під час службового розслідування не були дослідженні та враховані всі обставини, які мали значення під час прийняття рішення за результатами службового розслідування стосовно ОСОБА_1 , а тому наказ про притягнення до матеріальної відповідальності позивача від 29 грудня 2018 року № 468 є протиправним та підлягає скасуванню в частині притягнення позивача до матеріальної відповідальності.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду належних і достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача, не навів мотивів прийняття спірного наказу, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Оскаржуване позивачем рішення суду першої інстанції не можна вважати таким, що прийнято відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328,329 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року по справі № 540/1671/19 - скасувати та прийняти нове рішення суду.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа - Міністерство оборони України про визнання протиправним та скасування наказу - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника Корнієнка А. від 29.12.2018 року № 468, в частині притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Головуючий суддя Димерлій О.О.
Судді Єщенко О.В. Танасогло Т.М.