Справа № 160/8075/19
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2020-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 червня 2020 року м. Дніпросправа № 160/8075/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 р. (суддя Віхрова В.С.) в адміністративній справі № 160/8075/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АМТ ТРЕЙД" до Дніпровської митниці Держмитслужби, про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АМТ ТРЕЙД" звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товару від 16.04.2019 №UA110000/2019/800090/2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що до митного органу були надані всі документи, що необхідні для митного оформлення товару з визначенням його митної вартості за першим методом (за ціною контракту). Оскаржене рішення прийнято відповідачем за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товару.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 р. позов ТОВ "АМТ ТРЕЙД" задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Дніпровською митницею Держмитслужби подано апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального права, скаржник просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Скаржник вказує, що за результатами здійсненої перевірки щодо митної вартості товару посадовою особою митниці направлено декларанту електронне повідомлення, яке, на думку скаржника, містило обґрунтовані підстави для витребування у декларанта додаткових документів відповідно до частини 5 статті 54 Митного кодексу України. Судом першої інстанції не враховано, що контракт від 20.11.2018 №KNS-1-2018 не відповідає вимогам Положення про форму зовнішньоекономічних договорів (контрактів), затвердженого наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції від 06.09.2019 № 20. Отже, посилання у платіжному дорученні виключно на контракт без зазначення специфікації або інвойсу унеможливлює ідентифікацію часткової оплати з оцінюваною партією товару.

У відомостях щодо транспортно-експедиційного обслуговування у заявці від 24.12.2018 №2/2, яка є невід`ємною частиною договору про надання транспортно-експедиційного обслуговування від 15.11.2018 № 1511-1/912/2018, не повністю зазначено найменування та опис товару, який перевозиться в контейнері, а тому це не є підтвердженням транспортних витрат, що мають включатися до митної вартості товару. Інвойс від 27.03.2019 №L207777 на час подання документів до митного оформлення мав бути оплачений, але декларантом платіжне доручення не було надано. Зазначення у платіжному дорученні загальної суми оплати за надані послуги, що підтверджуються кількома актами, та відсутність деталізації оплати за кожним актом унеможливлює здійснення перевірки числового значення складових митної вартості товару. Судом не прийнято до уваги доводи митниці, що за відсутності загальної специфікації до контракту та підписання специфікації № 1 тільки 27.12.2018 є незрозумілим підписання заявки на морське перевезення 24.12.2018. Надана до митного контролю митна декларація країни експорту від 07.01.2019 № Е0291047 містить посилання на коносамент №584844697, який до митного контролю не надано. Зазначене може свідчити про наявність перевантажень та не включення до вартості товару складових, передбачених частиною 10 статті 58 Митного кодексу України. Скаржник також не погоджується з твердженням суду про невідповідність тексту графи 33 рішення Правилам заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів Україні від 24.05.2012 № 59.

27 лютого 2020 р. до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому позивач просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Зазначає, що відповідач в апеляційній скарзі лише цитує розбіжності, встановлені під час здійснення митного контролю, як підстави для коригування митної вартості та не зазначає в чому саме полягає неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі частини 4 статті 229 цього ж Кодексу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою сторін.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Крім того, перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено, що між ТОВ АМТ ТРЕЙД та KINGSENDER ENTERPRISE CO., LTD було укладено зовнішньоекономічний контракт від 20.11.2018 р. №КNS-1-2018 на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту.

На виконання умов даного Контракту, 10.04.2019 позивач задекларував до митного поста Аеропорт Дніпропетровської митниці товар: тачки ручні несамохідні, садові, нові, у кількості 4800 шт. загальною вартістю 76416 дол. США.

Товар надійшов на територію України згідно Контракту від 20.11.2018 р. №KNS-1-2018 та на підставі специфікації від 27.12.2018 р. №1, комерційних та товаросупровідних документів: інвойсу від 04.01.2019 р. №АМТ-КS-201801, коносаменту від 11.01.2019 р. №МRFВ19010898.

Електронній митній декларації був присвоєний номер №UA110030/2019/004429. Митна вартість товару заявлена за ціною договору (основний метод) відповідно до статті 58 Митного кодексу України.

За результатами здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до частини 5 статті 54 МК України митницею були додатково витребувані у позивача наступні документи: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару за наявності; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити необхідні для ідентифікації товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; документи що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (у тому числі витрати на організацію перевезення та винагорода експедитору); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, прайс-листи виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Позивачем додатково були надані митниці пояснення щодо розбіжностей, роздруківку сторінки сайту компанії-виробника, ліцензію на заняття підприємницької діяльності з перекладом та прайс-лист виробника. Також підприємством було зазначено про відмову у наданні інших додаткових документів.

15 квітня 2019 р. з 11:30 год. до 12:20 год. здійснено огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу та багажу №UА110030/2019/004429. В результаті митного огляду порушень не виявлено, виробник на товарі не зазначений. Товар відповідає заявленому у МД та товаросупровідних документах.

Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів виявлені розбіжності у наданих документах, які, на думку митниці, впливають на числове значення митної вартості, а також встановлено, що подані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

16 квітня 2019 р. Дніпропетровською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA110000/2019/800089/2.

17 квітня 2019 р. митним органом було випущено товар у вільний обіг за МД №UА110030/2019/004703.

Різниця митних платежів (ПДВ) від митної вартості, визначеної позивачем та скоригованої митницею, склала 63346,76 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням про коригування митної вартості товару, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що митним органом оскаржене рішення прийняте без урахування усіх обставин та без дотримання норм чинного законодавства. Встановлені під час розгляду справи обставини спростовують висновки митного органу щодо сумнівів у визначеній митній вартості товару, оскільки у наданих позивачем документах відсутні розбіжності, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом частин 1-3 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

З матеріалів справи вбачається, що графа 33 оскарженого рішення про коригування митної вартості товарів не містить обґрунтування визначення митної вартості товару за резервним методом на підставі МД UA500010/2019/008646 від 09 квітня 2019 р. Натомість таке обґрунтування викладено окремими документом у вигляді повідомлення декларанту.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України 24.05.2012 № 598, у графі 33 „Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу ІІІ Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Отже, Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України 24.05.2012 № 598, не передбачено викладення графи 33 рішення про коригування митної вартості товарів повністю або частково окремим від цього рішення документом у вигляді повідомлень декларанту.

Застосування резервного методу визначення митної вартості товару відповідачем обґрунтовано лише посиланням на раніше прийняту електронну митну декларацію, оскільки заявлена декларантом митна вартість товару не підтверджена документально, обґрунтовані підстави вважати, що позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товару, та неможливо застосувати попередні методи визначення митної вартості товарів.

Проте, у постанові від 04.09.2018 в адміністративній справі № 818/1186/17 Верховний Суд дійшов висновку, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Відповідно частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині 2 4 статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Передбачене частиною 5 статті 54 Митного кодексу України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені частиною 3 статті 53 Митного кодексу України, - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Для підтвердження вартості товару, позивачем надано митниці документи, передбачені статтею 53 Митного кодексу України, а саме: декларацію митної вартості; зовнішньоекономічний контракт від 20.11.2018 №KNS-1-2018; специфікацію від 27.12.2018 №1; інвойс від 04.01.2019 №АМТ-КS-201801; пакувальний лист від 04.01.2019; митну декларацію країни експорту №Е0291047 від 07.01.2019 р., технічний опис (характеристики) товарів від 04.01.2019, платіжне доручення в іноземній валюті №41 від 05.04.2019 про сплату валютних коштів в сумі 68266,00 дол. США за Контрактом від 20.11.2018 №KNS-1-2018.

09 квітня 2019 сторони Контракту уклали Додаткову угоду №1, якою продавець та покупець підтвердили перерахування та отримання валютних коштів у сумі 68266 дол. США за контрактом та зарахування цих коштів у якості оплати за товар, поставлений за Специфікацією №1 від 27.12.2018 у сумі 68266,00 дол. США.

Для підтвердження транспортних витрат (фрахту) до кордону України підприємство надало: договір №1511-1/912/2018 від 15.11.2018 перевезення вантажу морським транспортом (фрахту); заявку на доставлення вантажу №2/2 від 24.12.2018; коносамент №МКЕВ 19010898 від 11.01.2019; рахунок на оплату морського фрахту 4 контейнерів №1220777 від 27.03.2019; довідку про транспортні витрати від 27.03.2019; акт виконаних робіт від 27.03.2019 р. про перевезення вантажу за рахунком №L20777 від 27.03.2019.

04.04.2019 р. ТОВ АМТ ТРЕЙД платіжним дорученням №148 перерахувало компанії-перевізнику 28790,00 дол. США за перевезення вантажів за Договором №1511-1/912/2018, у тому числі 4160,00 дол. США за перевезення вантажу в 4 контейнерах згідно рахунку №L20777 від 27.03.2019 р. та акта виконаних робіт від 27.03.2019 р.

Ціна товару та загальна вартість, зазначені у додатку (специфікації) від №1 від 27.12.2018 до Контракту підтверджується рахунком-фактурою (інвойсом) № АМТ-КS-201801 від 04.01.2019 р., кількість товару, вага, загальна вартість товару підтверджується митною декларацією країни відправлення та пакувальним листом.

Транспортні витрати також підтверджуються договором №1511-1/912/2018 від 15.11.2018 перевезення вантажу морським транспортом (фрахту), заявкою на доставлення вантажу від 24.12.2018, у якій сторонами узгоджена сума фрахту - 4160 дол. США за 4 контейнери, коносаментом № МRFB19010898 від 11.01.2019, який підтверджує факт здійснення перевезення, рахунком на оплату морського фрахту 4 контейнерів №L20777 від 27.03.2019, актом виконаних робіт від 27.03.2019 про перевезення вантажу за рахунком № L20777 від 27.03.2019 р., у якому зазначена загальна сума перевезення у розмірі 4160 дол. США, платіжним дорученням №148 від 04.04.2019 та заявою на купівлю валюти на підставі договору та актів виконаних робіт.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем надано усі документи, передбачені частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, що необхідні для визначення числового значення заявленої митної вартості товару за ціною договору.

В свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної інстанції висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 р. в адміністративній справі № 160/8075/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 24 червня 2020 р. та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з урахуванням пункту 3 Розділу VІ Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України №540-ІХ від 30 березня 2020 р.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук