Справа № 240/1990/20
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2020-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/1990/20

Головуючий у 1-й інстанції: Нагірняк Микола Федорович

Суддя-доповідач: Моніч Б.С.

03 липня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Сапальової Т.В. Капустинського М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду із позовом до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області щодо не проведення йому з 17 липня 2018 року нарахування та виплату щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі, що дорівнює 40% від мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - повернуто позивачу.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Як встановлено із матеріалів справи, позивач в лютому 2020 року звернувся з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області.

Одночасно з позовною заявою, позивач подав клопотання про поновлення процесуального строку для звернення до адміністративного суду.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку звернення до суду позивач зазначав про те, що з незалежних від позивача причин, а з вини Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області, яке протиправно не проводило виплату щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановлену статтею 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду, адже лише в січні 2020 року достеменно дізнався про порушення своїх прав, проаналізувавши текст постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року по справі №240/4946/18, яку 14 січня 2020 року було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень. У зв`язку із чим просив суд поновити йому строк на звернення до суду.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 - залишено без руху. Надано строк позивачу усунути зазначені в ухвалі суду недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду суду від 23 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - повернуто позивачу.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку із тим, що позивачем відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ухвалу про залишення без руху позовної заяви отримано 05 березня 2020 року, однак недоліки позовної заяви усунено не було.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Позивач, не погоджуючись із судовим рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції невірно трактовано чинне законодавство, неповно з`ясовано обставини справи та надано належної оцінки наведеним позивачем причинам пропуску строку звернення до суду.

Відповідач правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу не скористався.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), а також, надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Статтею 14 КАС України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

У силу частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За правилами частини 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У контексті наведеної норми поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами справи певних процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників процесу та своєчасного виконання ними передбачених процесуальним законом певних процесуальних дій. Інститут строків у судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

В свою чергу слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Із матеріалів справи встановлено, що позивачем звертаючись до суду з позовом подано клопотання про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом, вказавши наявність підстав які перешкоджали його зверненню до суду.

Однак, зі змісту ухали Житомирського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року про залишення позовної заяви без руху вбачається, що суд першої інстанції в мотивувальній частині ухвали зауважив, що позивачем пропущено строк звернення до суду у зв`язку із чим слід належним чином обґрунтувати та надати докази на підтвердження обставин, які є об`єктивно перешкоджали особі звернутися.

Більше того, судом зазначено, що позивач з відповідною заявою про поновлення пропущеного процесуального строку звернення до суду взагалі не звертався та поважних причин не зазначав.

З чого можливо дійти висновку, що судом першої інстанції при залишенні позовної заяви без руху взагалі проігноровано та не взято до уваги клопотання позивача про поновлення процесуального строку звернення до суду, яке зазначено у адміністративному позові та не надано жодної правової оцінки щодо причини поважності чи обґрунтованості наведеним скаржником у адміністративному позові обставинам щодо поновлення пропущеного строку на звернення до суду.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що судом першої інстанції, не було враховано та не надано оцінки вищевказаним обставинам при залишенні позовної заяви без руху, та як наслідку повернення позовної заяви, що фактично позбавило позивача на звернення до суду.

При цьому, колегія суддів зазначає, що суд не повинен тлумачити положення статей у такий спосіб, щоб створювати штучні перешкоди для доступу до правосуддя в адміністративній справі.

Окрім іншого, колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 248 КАС України визначений зміст ухвали, що викладається окремим документом.

Так, згідно пункту 4 частини 1 вказаної статті, в резолютивній частині ухвали зокрема зазначаються висновки суду.

Як встановлено під час апеляційного розгляду справи, позивач звертався з заявою про поновлення процесуального строку.

Однак, у в ухвалі про залишення позовної заяви без руху в резолютивній частині не зазначений результат розгляду такого клопотання.

Статтею 242 КАС України зокрема визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення питання про відкриття провадження у цій справі, та порушено норми процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При цьому, судова колегія враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні по справі "Белет проти Франції", відповідно до яких стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має Існувати пропорційне співвідношення (рішення у справі "Ашингдейн проти Сполученого Королівства" від 28 травня 1985 року, рішення у справі "Кромбах проти Франції" від 13 лютого 2001 року).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права є такими, що призвели до неправильного вирішення питання про поновлення процесуального строку та повернення позовної заяви, що є підставою для скасування ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду справи.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, судом першої інстанції судове рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 317 КАС України, апеляційна скарга має бути задоволена, оскаржуване судове рішення - скасовано.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії скасувати.

Справу направити до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 03 липня 2020 року.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Сапальова Т.В. Капустинський М.М.