Справа № 716/426/20
Суддя: Пухарєва    О. В.
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 716/426/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.06.2020 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючої судді Пухарєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кульки О.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського групи реагування патрульної поліції Маневицького відділу поліції Головного управління національної поліції у Волинській області Цьопич Івана Васильовича та Головного управління Національної поліції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Маневицький відділ поліції Головного управління національної поліції у Волинській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського ГРПП Маневицького ВП ГУНП у Волинській області Цьопич І.В. та ГУНП у Волинській області, в якій просить скасувати постанову серії БАА №380931 від 01.03.2020, про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що 01.03.2020 поліцейським ГРПП Маневицького ВП ГУНП у Волинській області Цьопич І.В. відносно нього було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №380931, згідно якої він, керуючи автомобілем марки «Опель Віваро», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі Р-14, 53 км, здійснив обгін попутного транспортного засобу, чим порушив п.п.14.6 «а» та «б», за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч.2 ст. 122 КУпАП.

Позивач вважає, що вказана постанова є незаконною, такою, що винесена з грубим порушенням норм чинного законодавства, а зазначені в ній обставини не відповідають дійсним обставинам справи, що, на його думку, призвело до незаконного притягнення до адміністративної відповідальності і застосування до нього адміністративного стягнення, а тому вважає, що постанова підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, обґрунтувавши їх вищенаведеним та просив задовольнити. Зокрема, зазначив, що у оскаржуваній в постанові день та час, він рухаючись по вищевказаній автодорозі, поза межами будь-яких населених пунктів, перехресть, залізничних переїздів та дорожніх знаків, які б забороняли здійснення обгону, побачивши попереду свого автомобіля інший легковий автомобіль, який рухався повільно зі швидкістю меншою ніж 30 км/год частково по правому узбіччі дороги, а частково по проїзній її частині, завчасно ввімкнувши покажчик лівого повороту, виконав об`їзд повільно їдучого легкового автомобіля, після чого продовжив свій рух. Додатково вказав, що маневр обгону він розпочав на переривчастій лінії, а закінчив маневр на суцільній, що не заборонено Правилами дорожнього руху. В цей час йому назустріч рухався автомобіль патрульної поліції, водій якого увімкнув проблискові маячки, внаслідок чого він прийняв положення праворуч та зупинився, щоб пропустити службовий автомобіль, проте водій вказаного автомобіля відразу зупинився. В подальшому працівник поліції повідомив йому, що причиною його зупинки послужило те, що він з порушенням здійснив обгін.

Відповідач - поліцейський ГРПП Маневицького ВП ГУНП у Волинській області Цьопич І.В. в судове засідання не з`явився, правом на подання відзиву на позовну заяву та доказів правомірності прийняття рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не скористався, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений - повісткою про виклик до суду, про що свідчить його підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, який міститься у матеріалах справи.

Представник відповідача - ГУНП у Волинській області та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Маневицького ВП ГУНП у Волинській області, будучи своєчасно та належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду в судове засідання не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи від них не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на наведене, враховуючи те, що учасники справи були своєчасно та належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, суд прийшов до висновку провести судове засідання у відсутності відповідачів та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо) неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За умовами ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАА №380931 від 04.03.2020 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. за те, що він 04.03.2020, біля 13 год. 45 хв., керуючи автомобілем марки «Опель Вівароt», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , на автодорозі Р-14, 53 км здійснив обгін попутнього транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 14.6 «а», «б» ПДР України.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - № 3353-XII) та пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Адміністративним правопорушенням за правилами частини 2 статті 122 КУпАП визнається: порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п. 1.10. Правил дорожнього руху, обгін - це випередження одного або кількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху.

Відповідно до п.п. "а" та "б" п. 14.6 Правил дорожнього руху обгін заборонено на перехресті та на залізничних переїздах і ближче ніж за 100 м перед ними.

Тобто, для встановлення наявності складу адміністративного правопорушення інкримінованого позивачу ОСОБА_1 необхідно встановити чи дійсно він проігнорував вимоги п.п. «а» та «б» п.14.6 ПДР України.

Проте, зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається за наявності яких доказів відповідач прийшов до висновку про те, що позивачем було здійснено обгін транспортного засобу на перехресті та на залізничному переїзді або ближче ніж за 100 м перед ним.

Посилаючись на те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем не було надано жодного доказу вчинення ОСОБА_1 правопорушення, позивач оспорює правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що докази його вини у вчиненні вищевказаного правопорушення відсутні, постанова винесена відносно нього з порушенням вимог ст. 268 КУпАП.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на вищенаведені приписи законодавства щодо збирання доказів обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладається законом на відповідача.

Проте, всупереч обов`язку доказування правомірності свого рішення обставини оскарження позивачем постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідача, як суб`єкта владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування правомірності своїх дій, відповідачем залишено без будь-якого на то реагування та суду не надано будь-яких доказів на доведення законності складеної постанови та доведеності факту наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України. Також суду не було надано відзиву на позов, чи то матеріалів, які стали підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

В свою чергу, допитані в судовому засіданні за клопотанням сторони позивача свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суду показали, що вони були пасажирами автомобіля «Опель Віваро» під керуванням ОСОБА_1 , з яким вони їхали з похорону з Волинської області в сторону м. Луцьк та були свідками того як працівники поліції зупинили їх автомобіль. Підійшовши до водія ОСОБА_1 останні не представились та повідомили, що ОСОБА_1 створив їм небезпечну ситуацію. Проте будь-яких доказів, які б підтвердили наведені ними обставини, не надали.

Таким чином, крім наданої позивачем копії оскаржуваної постанови, інших доказів, які б вказували на вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, суду не надано.

Дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За умов відсутності доказів вчинення позивачем вказаного вище адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч.3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини позивача, суд приходить до висновку, що останнього неправомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає задоволенню.

На підставі ст.ст. 245, 251, 258, 268, 285 КУпАП, керуючись ст.ст. 9,14,19,72,77, 90, 246, 250, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову серії БАА №380931 від 01.03.2020, винесену поліцейським групи реагування патрульної поліції Маневицького відділу поліції Головного управління національної поліції у Волинській області Цьопич Іваном Васильовичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу, в розмірі 425 грн.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення через Заставнівський районний суд Чернівецької області.

Копія рішення невідкладно надсилається учасникам справи, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Дата складення повного тексту рішення суду 30.06.2020.

Суддя Пухарєва О.В.