Справа № 160/5990/20
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2020-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2020 року Справа № 160/5990/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОзерянської С.І.
за участі секретаря судового засіданняХобот І.М.
позивача представника позивача відповідача ОСОБА_1 Цезаревої М.І. Русецької О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни про визнання протиправними та скасування постанов, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
01.06.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій просить визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни про арешт коштів боржника від 19.05.2020 року у виконавчому провадженні ВП №62132553 та зобов`язати зняти арешт з коштів та рахунків ОСОБА_1 ; визнати протиправною та скасувати постанову про опис та арешт майна боржника від 20.05.2020 року у виконавчому провадженні ВП №62132553, зобов`язати зняти арешт з належного ОСОБА_1 майна, а саме: автомобіля Nissan Теаnа 2010 р.в., державний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 ; визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни щодо вилучення майна та зобов`язати повернути ОСОБА_1 належне йому майно, а саме: автомобіль Nissan Теаnа 2010 р.в., державний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 .
Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що підставою для відкриття виконавчого провадження № 62132553 став виконавчий напис нотаріуса, вчинений 29.01.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем та зареєстрований в реєстрі за № 685. На момент вчинення такого виконавчого напису набрало законної чинності рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області у цивільній справі № 175/3337/17 від 12.04.2018 року, відповідно до якого, усі обов`язки за кредитним договором № 237/2011 ОСОБА_1 було виконано належним чином та в повному обсязі. Отже, виконавчий напис щодо стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів позивачем не визнається в повному обсязі, про що було подано відповідну позовну заяву. Крім цього, відповідачем не виконано приписів статті 48 Закону України "Про виконавче провадження", адже постанову про накладення арешту на кошти боржника було винесено 19.05.2020 року у час, поза межами банківського дня, а розпочато виконавчі дії щодо примусового вилучення майна (автомобіля) в час до початку банківського дня (о 7:30), а тому об`єктивно впевнитись у наявності або відсутності коштів на рахунках відповідач не могла. Окрім цього, відповідачем було викликано позивача вимогами на 21.05.2020 року та 26.05.2020 року, чим фактично надано строк на добровільне виконання виконавчого напису. Таким чином, виконавець розпочав примусове виконання виконавчого документа ще до моменту закінчення строку на добровільне виконання боржником вимог виконавця, а також до моменту повідомлення боржника про наявність виконавчого провадження №62132553. Підсумовуючи наведене, приватний виконавець не мав права вчиняти будь-які виконавчі дії у виконавчому провадженні №62132553, пов`язані із застосуванням засобів та способів примусу до моменту встановлення ним факту отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.06.2020 року було відкрито провадження в адміністративній справі.
Відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що всі дії вчинені при відкритті виконавчого провадження №62132553 та подальші виконавчі дії, проведені у відповідності до вимог чинного законодавства.
Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.
Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував.
Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд зазначає наступне.
Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 19.05.2020 року до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест Хаус" про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича від 12.01.2020 року № 685 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест Хаус" заборгованості у розмірі 197338,15 грн.
19.05.2020 року на підставі зазначеного виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62132553, яку направлено позивачеві рекомендованим листом 19.05.2020 року.
Також, 19.05.2020 року відповідачем у виконавчому провадженні № 62132553 винесено постанову про арешт коштів боржника - ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, основної винагороди, витрат виконавчого провадження, штрафів - 217640,97 грн. на підставі статті 56 Закону України "Про виконавче провадження".
Крім цього, 19.05.2020 року приватним виконавцем на підставі статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на автомобіль Nissan Teana 2010 р.в., державний номер НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 .
19.05.2020 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено інформацію про заборону відчуження зазначеного транспортного засобу.
Вказані постанови були направленні за місцем проживання боржника - АДРЕСА_1 .
20.05.2020 року приватним виконавцем Русецькою Оксаною Олександрівною складено постанову про опис та арешт майна боржника, а саме, легкового автомобіля Nissan Теапа 2010 р.в., державний номер НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 . Відповідальним зберігачем майна визначено ДП "Сетам".
Не погоджуючись із правомірністю винесення постанови про арешт коштів боржника, постанови про опис та арешт майна боржника та з діями щодо вилучення автомобілю позивач звернувся із даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
У частині першій статті 5 Закону України "Про виконавче провадження", зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження", примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Як встановлено судом, виконавче провадження № 62132553 відкрито на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича від 29.01.2020 року № 685 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 197 338,15 грн.
За змістом пункту 1 частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно частини 5 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Частиною 1 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження", звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Згідно частини 4 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження", на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.
Частиною 1 статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Відповідно до частини 2 статті 56 Закону України "Про виконавче провадження", арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
Пунктом 8 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція) передбачено, на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.
Так, після відкриття виконавчого провадження № 62132553 та отримання інформації від Державної фіскальної служби України про наявні рахунки у боржника - ОСОБА_1 , відповідачем винесено постанову про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахування виконавчого збору, основної винагороди, витрат виконавчого провадження, штрафів - у розмірі 217640,97 грн.
Крім цього, відповідачем постановою від 20.05.2020 року було накладено арешт на рухоме майно, яке належить позивачу - легковий автомобіль Nissan Теапа 2010 р.в., державний номер НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 .
Отже, відповідачем були винесені постанови про арешт коштів та майна боржника спрямовані на забезпечення виконання виконавчого напису нотаріуса у порядку та строки визначені законодавством.
Щодо посилання позивача на те, що відповідач не мав права вчиняти будь-які виконавчі дії до моменту встановлення факту отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, суд зазначає, що таке твердження позивача не відповідає вимогам чинного законодавства.
Також, суд зазначає, що нормами Закону України "Про виконавче провадження" не передбачено надання боржнику строку для добровільного виконання рішення, дії спрямовані на забезпечення виконання виконавчого документи повинні бути проведенні приватним виконавцем під час відкриття виконавчого провадження.
Щодо твердження позивача про те, що виконавчі дії були вчинені відповідачем поза часом можливим для проведення виконавчих дій, а саме, постанову про арешт коштів винесено та направлено для виконання о 19 год. 02 хв., а опис майна проведено о 7 год. 30 хв., суд зазначає наступне.
Згідно частини 1 статті 29 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі дії проводяться виконавцем у робочі дні, не раніше шостої і не пізніше двадцять другої години, якщо інше не передбачено цією статтею. Конкретний час проведення виконавчих дій визначається виконавцем.
У даному випадку, виконавчі дії проводились виконавцем у період з шостої до двадцять другої години, а отже у межах часу передбаченого вказаною статтею.
Щодо вимоги про визнання протиправними дій щодо вилучення майна та зобов`язання повернути транспортний засіб суд зазначає наступне.
Відповідачем у виконавчому провадженні № 62132553 не виносилась постанова про вилучення арештованого майна, а було винесено постанову від 20.05.2020 року про опис та арешт майна.
Згідно абзацу 4 частини 1 статті 56 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.
Відповідно до частини 5 статті 56 Закону України "Про виконавче провадження", про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: 1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; 2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди; 3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.
Частиною 1 статті 58 Закону України "Про виконавче провадження", передбачено, що майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку. Копія постанови видається боржнику, стягувачу, а якщо обов`язок щодо зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу. Якщо опис і арешт майна здійснювалися на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику (якщо інше не зазначено в судовому рішенні або якщо боржник відмовився приймати майно на зберігання).
Таким чином, дії по складенню постанови про опис та арешт легкового автомобіля Nissan Теапа 2010 р.в., державний номер НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 , а також передача його на зберігання іншій особі відповідають вимогам чинного законодавства.
Також, суд не приймає посилання позивача на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області у цивільній справі № 175/3337/17 від 12.04.2018 року, відповідно до якого, усі обов`язки за кредитним договором № 237/2011 ОСОБА_1 було виконано належним чином та в повному обсязі, оскільки вказане рішення скасовано постановою Верховного Суду від 18.03.2020 року.
Окремо суд звертає увагу, що статтею 34 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено чіткий і вичерпний перелік підстав для зупинення вчинення виконавчих дій, в якому відсутня підстава для зупинення як то клопотання боржника про таке зупинення.
В свою чергу, підставою для зупинення вчинення виконавчих дій являється зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документу та зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення.
В даному випадку, саме таким правовим механізмом і скористався позивач звернувшись до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з клопотанням про забезпеченням позову, ухвалою якого від 28.05.2020 року в справі №175/1770/20-ц було зупинено стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса №685 вчиненого 29.01.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем, який знаходиться на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ВП 62132553.
Окремо суд звертає увагу, що обґрунтовуючи підстави для визнання протиправною та скасування постанови про арешт коштів боржника від 19.05.2020 року у виконавчому провадженні № 62132553, позивач зазначає про протиправність арешту карткового рахунку на який надходить заробітна плата.
В судовому засіданні було встановлено, що оскаржуваною постановою приватного виконавця про арешт коштів боржника від 19.05.2020 року було накладено арешт на грошові кошти позивача, що містяться на відкритих рахунках у АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 та рахунках в Акціонерному Банку «Південний» № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , № НОМЕР_8 .
При цьому в судовому засіданні судом було зобов`язано позивача надати інформацію щодо статусу даних рахунків.
Позивачем на вимогу суду було надано довідки від АТ КБ «ПриватБанк», відповідно яких встановлено, що рахунок НОМЕР_5 не має спеціального статусу та відкритий на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 .
В свою чергу рахунок НОМЕР_9 на який ОСОБА_1 отримує заробітну плату не зазначено в переліку арештованих постановою рахунків.
Іншої інформації, щодо зазначених в постанові про арешт коштів рахунків, зокрема щодо їх особливого статусу, позивачем до суду не надано.
Вирішуючи питання правомірності постанови про арешт коштів боржника від 19.05.2020 року у виконавчому провадженні № 62132553, суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до частини 4 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.
За приписами статті 48 Закону № 1404-VІІІ звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.
Відповідно до статті 52 Закону № 1404-VІІІ не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.
Аналізуючи статтю 52 Закону суд зазначає, що є дві обставини, на підставі яких не підлягають арешту кошти: 1) кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках; 2) звернення стягнення на виплати, які заборонено законом.
Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України №758 від 22.06.2012р. рахунки із спеціальним режимом використання - рахунки, які відкриваються в Казначействі та його органах підприємствам, установам, організаціям для проведення розрахунків з надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання), тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, з погашення заборгованості перед державним бюджетом, з повернення бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поротній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (Верховною Радою Автономної Республіки Крим, міськими радами) або під державні (місцеві) гарантії, з електронного адміністрування податків, для сплати заборгованості за електроенергію, для зарахування депозитних коштів та не бюджетні рахунки розпорядників бюджетних коштів;
Відповідно до Постанови Національного банку України №492 від 12.11.2003р. "Про затвердження Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів" банк відкриває поточні рахунки фізичним особам для здійснення деяких видів виплат (заробітної плати, дивідендів, стипендій, пенсій, соціальної допомоги, повернення надлишково сплачених сум, інших виплат) за зверненням суб`єкта господарювання, який укладає з банком договір про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб (розділ 5, пункт 68). Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України (розділ 1, пункт 6).
Відповідно до статті 73 Закону № 1404-VІІІ стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.
Стягнення не здійснюється також із сум: 1) неоподатковуваного розміру матеріальної допомоги; 2) грошової компенсації за видане обмундирування і натуральне постачання; 3) вихідної допомоги в разі звільнення (виходу у відставку) з військової служби, служби в поліції та Державної кримінально-виконавчої служби України, а також грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та в інших випадках, передбачених законом; 4) одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві; 5) грошової допомоги, пов`язаної з безоплатним забезпеченням протезування (ортезування) учасника антитерористичної операції, учасника здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, які втратили функціональні можливості кінцівок, благодійної допомоги, отриманої зазначеними особами, незалежно від її розміру та джерела походження.
Здійснивши системний аналіз вищезазначених норм, суд дійшов висновку, що у приватного виконавця не було заборони щодо накладення арешту на рахунки, оскільки вони не є із спеціальним режимом використання та звернення стягнення законом на них не заборонено.
Щодо доводів позивача про заборону звернення стягнення на заробітну плату суд зазначає, що стаття 68 Закону № 1404-VIII містить такі приписи:
1. Стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.
2. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.
3. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.
Відповідно до статті 69 Закону № 1404-VIII підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.
З матеріалів справи та наданих відповідачем матеріалів виконавчого провадження не встановлено, що приватний виконавець накладав стягнення на заробітну плату позивача в розумінні Закону № 1404-VIII.
Відповідачем у постанові про арешт коштів боржника від 19 травня 2020 року ВП № 62132553 зазначено, що арешт накладається на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.
Тобто, накладаючи арешт на кошти позивача, приватний виконавець діяв на підставі та в межах своїх повноважень передбачених законом.
Крім того, суд зазначає, що позивач не скористався правом, передбаченим статтею 59 Закону № 1404-VIII та матеріали справи не містять даних щодо повідомлення відповідача та отримання ним документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, відповідно до вимог пункту 1 частини 4 статті 59 Закону № 1404-VIII.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку, що прийняті приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною оскаржувані постанови про арешт коштів, опис та арешт майна та оскаржувані дії, вчинені в порядку, у спосіб та відповідно до вимог чинного законодавства, направлені на забезпечення виконання зобов`язання боржника в виконавчому провадженні, а тому відсутні підстави для їх скасування та зобовязання вчинити певні дії.
Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни про визнання протиправними та скасування постанов.
Керуючись статтями 242-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене у строки, встановлені частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 03 липня 2020 року.

Суддя С.І. Озерянська