Справа № 160/3084/20
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2020-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2020 року Справа № 160/3084/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗахарчук-Борисенко Н. В.
за участі секретаря судового засіданняДудко Ю.С.,
представника позивача представника відповідача Янковського О.К., Кравченка М.В.,
18.03.2020 ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, в якій просить:
Таким чином, позивач як фізична особа-підприємець не здійснював підприємницьку діяльність, доходи не отримував та не подавав звітність.
З урахуванням вищевикладеного, позивач вважає, що винесені вимоги є протиправними та такими, що підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 19.03.2020 було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні.
09.04.2020 до суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд адміністративної справи №160/3084/20 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 13.04.2020 було задоволено клопотання ОСОБА_1 про розгляд адміністративної справи №160/3084/20 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд адміністративної справи №160/3084/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) здійснювати у судовому засіданні з повідомленням сторін за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
Протоколом судового засідання від 30.04.2020 було відкладено розгляд справи у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України Постанови від 22 квітня 2020 року № 291 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" до 19.05.2020.
19.05.2020 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Протоколом судового засідання від 19.05.2020 було задоволено клопотання представника відповідача про перенесення судового засідання та відкладено розгляд справи до 02.06.2020.
02.06.2020 розгляд справи відкладено до 16.06.2020.
16.06.2020 сторони з`явились в судове засідання.
У судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позов в повному обсязі.
У судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно реєстраційної та облікової картки платника податків ОСОБА_1 перебуває на обліку як фізична особа - підприємець з 14.12.2000 за №8721, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, Правобережне управління, Новокодацька ДПІ, стан платника податків - 11 припинено, але не знято з обліку, дата проведення державної реєстрації припинення 20.12.2019, дата зняття з обліку 20.12.2019 (а.с. 40).
Згідно інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 16.06.2020 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, дані про позивача, як суб`єкта підприємницької діяльності, або про припинення позивача, як суб`єкта підприємницької діяльності, відсутні.
Згідно інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) по коду класифікації доходів бюджету 71040000 (для фізичних осіб-підприємців, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування, та осіб які проводять незалежну професійну діяльність):
Нараховано єдиний внесок, в тому числі:
- за 2017 рік загальна сума заборгованості складає 8448,00 грн.;
- за 2018 рік загальна сума боргу становить 8448,00 грн., а саме:
- 1 квартал 2018 у сумі 2457,18 грн., граничний строк сплати до 19.04.2018;
- 2 квартал 2018 у сумі 2457,18 грн., граничний строк сплати до 19.07.2018;
- 3 квартал 2018 у сумі 2457,18 грн., граничний строк сплати до 19.10.2018;
- 4 квартал 2018 у сумі 2457,18 грн., граничний строк сплати до 21.01.2018.
За 2019 рік загальна сума заборгованості становить 5508,36 грн.:
- 1 квартал 2019 у сумі 2754,18 грн., граничний строк сплати до 19.04.2019;
- 2 квартал 2019 у сумі 2754,18 грн., граничний строк сплати до 19.07.2019.
Вважаючи зазначені вище вимоги про сплату боргу (недоїмки) протиправними позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом про її скасування.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Спеціальним законом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).
Відповідно до статті 1 Закону №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
За змістом статті 2 Закону № 2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6 Закону №2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Як передбачено нормою частини 12 статті 9 Закону №2464-VI, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Відповідно до частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний, серед іншого, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до ст. 5 Інструкції про порядок обліку платників податку від 19.02.1998 №80 (далі Інструкція №80) (в редакції чинні на 11.04.2000) фізична особа - суб`єкт підприємницької діяльності після одержання свідоцтва про державну реєстрацію повинна в 5-денний термін звернутися до органу державної податкової служби за своїм місцем проживання для взяття на податковий облік з такими документами:
- заява за ф. №5-ОПП;
- копія свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи;
- документ, що посвідчує особа (паспорт).
Пунктом 5.2 Інструкції №80 передбачено, що платники підрозділів з обліку платників податків до взяття суб`єкта підприємницької діяльності на облік як платника податків перевіряють подані документи, дані із заяви за ф. №5-ОПП заносяться до Реєстру фізичних осіб.
Після взяття платника податків на облік органи державної податкової служби видають йому довідку за ф. №4-ОПП, яка підтверджує взяття його на податковий облік. Для пред`явлення в установи банків, де він вирішив відкрити поточні рахунки, та інші органи державної влади видаються копії довідки, про що робиться запис у журналі реєстрації копій довідок про взяття платника податків на облік за ф. №14-ОПП (п. 5.4. Інструкції №80).
Відповідно до п. 5.7 Інструкції №80 підрозділ обліку платників податків після взяття платника податків на облік формує його облікову справу з переліком документів, визначених цим Порядком, яка зберігається до ліквідації платника податків або зняття його з обліку в одному органі державної податкової служби і взяття на облік в іншому, тобто у випадку зміни місця проживання платника податків (із зміною адміністративного району). Облікова справа з описом документів на другий день після взяття платника податків на облік закріплюється за інспектором, про що робиться відмітка в журналі за ф. № 7-ОПП. Реєстраційна і звітна частина облікової справи зберігається в підрозділі з питань оподаткування фізичних осіб.
Згідно п. 5.8 Інструкції облік фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності ведеться в журналі обліку платників податків і зборів (обов`язкових платежів) фізичних осіб (далі - журнал) за ф. № 7-ОПП (додаток 7). Інформація про взятих на облік платників податків або зміни щодо них щотижня вносяться в зазначений журнал, підписуються керівником органу державної податкової служби, завіряються печаткою і підшиваються.
Так, з матеріалів справи вбачається що позивач у 2000 році не подавала до податкового органу документи, а саме: заява за ф. №5-ОПП;
- копія свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи;
- документ, що посвідчує особа (паспорт).
Як зазначив позивач у позовній заяві, згідно даних реєстру страхувальників: найменування або прізвище, ім`я та по батькові ОСОБА_1 ; дата взяття на облік платника єдиного внеску 15.12.2000 реєстраційний номер платника єдиного внеску НОМЕР_2 , найменування та код контролюючого органу 467, ГУ ДПС у Дніпропетровській області (Новокодацький район).
Положеннями ст. 3 Закону № 2464-VI передбачено, що збір та ведення обліку єдиного внеску здійснюються за принципами: законодавчого визначення умов і порядку його сплати; обов`язковості сплати; законодавчого визначення розміру єдиного внеску; прозорості та публічності діяльності органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску; захисту прав та законних інтересів застрахованих осіб; державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску; відповідальності платників єдиного внеску та органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов`язків.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI та Наказу Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є: фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Згідно абз. 2 п. 1 ст. 5 Закону № 2464-VI взяття на облік, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 51 частини 1 статті 4 цього Закону, здійснюється органами доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.
Отже, у відповідача були відсутні підстави для внесення відомостей до реєстру страхувальників, оскільки ОСОБА_1 не була взята на податковий облік.
Відповідно до п. 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» щодо спрощення механізму державної реєстрації припинення суб`єктів господарювання №2390Л/І від 01.07.2010, процес включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, завершується через рік, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Згідно п.п. 3-4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2390-VІ усі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 1 липня 2004 року, зобов`язані у встановлений пунктом 2 цього розділу строк подати державному реєстратору реєстраційну картку для включення відомостей про них до Єдиного державного реєстру. Державний реєстратор при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки зобов`язаний, відповідно до вимог статті 19 цього Закону, провести включення відомостей про діючі юридичні особи та фізичних осіб - підприємців і видати їм виписку з Єдиного державного реєстру.
Свідоцтва про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 1 липня 2004 року, після настання встановленого пунктом 2 цього розділу строку вважаються недійсними.
Відповідно до п.п. 7, 8 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2390-VІ спеціально уповноважений орган з питань державної реєстрації протягом місяця з дати завершення процесу включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, передає відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, включених до Єдиного державного реєстру, органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування (далі - уповноважені органи), які в межах своїх повноважень ведуть облік юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та/або проводять реєстрацію юридичних осіб будь-яких організаційно-правових форм та фізичних осіб - підприємців.
Після закінчення передбаченого для включення відомостей до Єдиного державного реєстру строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, уповноважені органи у місячний строк проводять остаточне звірення даних відомчих реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо), за результатами якого готують аналітичну інформацію для передачі її тимчасовим міжвідомчим спеціальним комісіям, утвореним з метою проведення в Автономній Республіці Крим та від повідних областях інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, відомості про яких до строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, не включені до Єдиного державного реєстру.
За результатами проведеної тимчасовими міжвідомчими спеціальними комісіями роботи відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, включаються до Єдиного державного реєстру з відміткою про те, що свідоцтва про їх державну реєстрацію, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 1 липня 2004 року, вважаються недійсними.
Так, ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» не містить жодних приписів щодо будь-яких обов`язків фізичних осіб-підприємців.
Суд звертає увагу, що зазначена норма містить вказівку на обов`язок саме державного реєстратора протягом 2004-2005 років здійснити заміну раніше виданих юридичним особам та фізичним особам - підприємців свідоцтв про державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка у разі надходження від таких юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки.
В судовому засіданні 16.06.2020 представник відповідача також підтвердив, що на момент коли мала здійснюватись реєстрація фізичної особи-підприємця, дійсно, заява за ф. №5-ОПП повинна була бути подана, натомість на теперішній час дані приписи скасовано, формування здійснюється в автоматичному режимі.
Згідно інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань станом на 16.06.2020 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, дані про позивача, як суб`єкта підприємницької діяльності, або про припинення позивача, як суб`єкта підприємницької діяльності, відсутні.
Тож, відповідачем не доведено, що ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) станом на час винесення оскаржуваних вимог та на час розгляду адміністративної справи є зареєстрованою як фізична особа-підприємець, або що позивач не завершив процедуру зняття з обліку в органах Пенсійного фонду України та/або не провів певні дії щодо облікових процедур у держреєстратора.
Суд зауважує, що положення ч. 3 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» (у редакції до 01.01.2016) передбачали, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою.
Аналогічні положення містяться у ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», де зазначено, що якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.
Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на той факт, що не зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності та підприємницькою діяльністю не займався.
Відповідач у відзиві на позов стверджував, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець; спосіб припинення: прининення за принципом мовчазної згоди 20.12.2019. Будь-яких документів, щодо доказів того, що позивач зареєстрований як фізична особа - підприємець відповідачем не надано.
З таких обставин суд вважає, що надані сторонами докази не підтверджують факту реєстрації позивача як фізичної особи-підприємця. На думку суду належними доказами цього факту можуть бути копія рішення міської ради про державну реєстрацію позивача, копія свідоцтва про державну реєстрацію або виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Інших доказів реєстрації позивача як фізичної особи - підприємця, платника податків та єдиного внеску відповідачем суду не надано.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 26.06.2020.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко