Справа № 353/375/20
Суддя: Луковкіна У. Ю.
Дата ухвалення: 2020-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 353/375/20
Провадження № 2-а/353/3/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2020 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої - судді Луковкіної У.Ю.,

з участю: секретаря судового засідання Мороз М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тлумачі в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 1 Тисменицького ВП ГУНП Івано-Франківської області Гавриліва Юрія Віталійовича, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови серії БАА № 028724 від 19.05.2020 року про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , звернувся в суд з адміністративним позовом до поліцейського СРПП № 1 Тисменицького ВП ГУНП Івано-Франківської області Гавриліва Ю.В., що знаходиться по вул. К.Левицького, 4, м. Тисмениця Івано-Франківської області, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, розташованого по вул. Академіка Сахарова, 15, м. Івано-Франківськ, про скасування постанови серії БАА № 028724 від 19.05.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 1 ст. 121 КУпАП. Вказує, що постанова є безпідставною та незаконною, оскільки у ній не наведено жодних доказів його вини, а також йому не було роз`яснено прав та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП. До цього ж, його автомобіль перебуває повністю в технічно справному стані та жодним чином не переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм та стандартів. Також просив провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення та стягнути з відповідача - Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області понесені ним судові витрати по сплаті судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки адміністративної справи незначної складності (малозначної справи) та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч.ч. 3, 4 ст. 257 КАС України мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Луковкіної У.Ю. від 27.05.2020 року справу за адміністративним позовом прийнято до провадження, відкрито провадження у справі, вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ними відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Також даною ухвалою позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачам встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання ними заперечення.

05.06.2020 року на адресу суду від представника відповідача Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Луцишин В.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Свої заперечення обґрунтовував тим, що 19.05.2020 року інспектор СРПП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області о 09 год. 25 хв. в ході патрулювання виявив автомобіль марки «ВАЗ-21059», д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по вул. Шевченка в с. Клубівці Тлумацького району Івано-Франківської області, водій змінив в даному автомобілі вид палива з бензину на газ без відповідних записів в реєстраційних документах, чим порушив п.п. 31.3 (а), 32.2 (б) та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП. Поліцейський, підійшовши до автомобіля представився, пояснив причину зупинки та позивач на вимогу інспектора пред`явив посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, відносно позивача було складено оскаржувану постанову. Протокол у даному випадку не складався, оскільки розгляд даного правопорушення віднесено до компетенції Національної поліції. Розглядаючи справу, поліцейський з`ясував всі обставини справи, які підлягаються зясуанню та діяв на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Посилання позивача на те, що поліцейський не ознайомив його з доказами по справі, спростовуються тим, що згідно ст. 252 КУпАП інспектор оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, а також за своїм внутрішнім переконанням було прийнято відповідне рішення. Враховуючи вищевказане, вважає, що постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.

Перше судове засідання було призначено на 10 год. 30 хв. 16.06.2020 року. Проте, у зв`язку неявкою учасників справи розгляд справи було відкладено на 08 год. 30 хв. 03.07.2020 року (довідка секретаря судового засідання від 16.06.2020 року, а.с. 36).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, відповіді на відзив суду не надав, проте у позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутності.

Відповідач поліцейський СРПП № 1 Тисменицького ВП ГУНП Івано-Франківської області Гавриліва Ю.В. та представник відповідача Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області в судове засідання повторно не з`явились, причин неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав:

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Судом встановлено, що 19.05.2020 року поліцейським СРПП № 1 Тисменицького ВП ГУНП Івано-Франківської області Гаврилів Ю.В. відносно позивача ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 028724 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП з накладенням стягнення в розмірі 340 грн. штрафу, з тих підстав, що ОСОБА_1 (позивач) 19.05.2020 року о 09 год. 25 хв. по вул. Шевченка в с. Клубівці керував транспортним засобом марки «ВАЗ-21059», д.н.з. НОМЕР_1 , змінив тип палива з бензину на газ без відповідних записів в реєстраційних документах, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП (а.с. 3).

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

У винесеній постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, вбачається, що до постанови не додаються будь-які докази, чи інші матеріали справи відібрані в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення.

До цього ж відповідно до відзиву на позовну заяву представник відповідача Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Луцишин В.М. зазначив, що поліцейський згідно ст. 252 КУпАП оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, а також за своїм внутрішнім переконанням було прийнято відповідне рішення. Однак жодних посилань на те, які саме докази оцінював поліцейський під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, представником відповідача не зазначено, до відзиву на позовну заяву не додано. Станом на день розгляду справи жодних доказів щодо скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, на адресу суду не надходило.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Статтею 254 КУпАП визначено, що така фіксація відбувається шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, у якому відповідно до ст. 256 КУпАП, крім іншого, зазначається місце, час вчинення і суть адміністративного порушення, виявленого уповноваженою особою, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол може не складатись у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Однак, системний аналіз положень Кодексу, в тому числі ч. 5 ст. 258 КУпАП дає підстави для висновку, що у випадку, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Такі ж вимоги містяться у Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом Міністерства Внутрішніх справ № 1376 від 06 листопада 2015 року, що зареєстрована у Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року №1496/27941.

Відповідно до п.10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову у справі про адміністративне правопорушення.

В іншому випадку, на думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Так, згідно ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Проте, як вбачається з оскаржуваної постанови, у ній не вказано, які саме правила, норми і стандартів порушено позивачем, в т.ч. не зазначено п.п. 31.3 (а), 32.2 (б) ПДР, на які посилається представник відповідача у відзиві на позовну заяву, що є грубим порушенням ч. 3 ст. 283 КУпАП. До цього ж, у постанові в порушення вимог ч. 3 ст. 283 КУпАП не вказано технічний засіб, яким здійснено фотозйомку або відеозапис.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що поліцейський не ознайомив його з правами та обов`язками передбаченими ст. 268 КУпАП, оскільки у оскаржуваній постанові міститься підпис позивача у графі «Права за ст. 268 КУпАП та строк оскарження за ст. 289 КУпАП мені роз`яснено».

Даючи правову оцінку обставинам справи та наявним у ній доказам, суд вважає, що вищезазначена постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку. Проте, поліцейським при складанні постанови не були належним чином зібрані та досліджені докази, передбачені ст. 251 КУпАП. Тобто відповідачами, на підтвердження своїх заперечень не надано належних та допустимих доказів, зібраних під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно із положеннями ч. 4 ст. 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до 4 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Як встановлено частинами 1, 3 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Положеннями ч. 3 ст. 77 КАС України передбачено, що докази до суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 27.05.2020 року відповідачам було запропоновано надати суду відзив на позовну заяву, всі письмові та електронні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Суд зазначає, що належна фіксація вчинення адміністративного правопорушення позивачем, може підтвердити правомірність накладення адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі.

Таким чином, уповноважена особа органу Національної поліції має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою (водієм) адміністративного правопорушення.

Однак, станом на день розгляду адміністративної справи жодних належних та допустимих доказів, зібраних під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, на підтвердження вини позивача, на виконання вищевказаної ухвали, на адресу суду від відповідачів не надходило. Отже, судом встановлено, що матеріалами справи не підтверджено того, що позивач переобладнав транспортний засіб з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні та відповідачами не надано суду належних доказів про порушення позивачем вимог ПДР України.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 08 листопада 2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа №743/1128/17), від 15 листопада 2018 року (справа № 524/7184/16-а).

Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

У справі «Федорченко та Лозенко проти України» зазначив, що при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Як зазначено в частинах другій та шостій статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, про те, що інспектор розглядаючи справу з`ясував всі обставини справи, оскільки на підтвердження викладених обставин ні до відзиву, ні до матеріалів справи не було надано жодних доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, які б встановлювали наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, та вину ОСОБА_1 у його вчиненні.

Таким чином, встановлені по справі обставини та досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, а отже, поліцейський СРПП № 1 Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області Гаврилів Ю.В., як суб`єкт владних повноважень, прийняв необгрунтоване рішення без урахування та встановлення усіх обставин, що мають значення для вирішення питання про наявність правових підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу правопорушення.

За встановлених в судовому засіданні обстанин, суд приходить до висновку, що постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 028724 від 19.05.2020 року, винесену поліцейським СРПП № 1 Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області Гаврилів Ю.В., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. слід скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Положеннями ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року в справі № 543/775/17 зазначила, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг зі сплати судового збору за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Також, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, який передбачав, що судовий збір при оскарженні постанов про адміністративне правопорушення сплаті не підлягає, та зазначила, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

У вищезазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду також вказано, що з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (420,40 грн.)

Так, позивачем при подачі адміністративного позову було понесено судові витрати по сплаті судового збір у розмірі 420,20 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області. Також стягнути на користь держави недоплачену суму судового збору в розімірі 0,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області.

На підставі наведеного, ч. 1 ст. 121, 245, 247, 251, 252, 258, 280, 283, 286, 289, 292, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 2, 5-13, 72, 73, 77, 132, 139, 162, 241-247, 255, 257, 262, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 028724 від 19.05.2020 року, винесену поліцейським СРПП № 1 Тисменицького ВП ГУНП Івано-Франківської області Гаврилів Юрієм Віталійовичем (вул. Кості Левицького, 4, м. Тисмениця Івано-Франківської області) про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в сумі 340 грн. 00 коп., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області, яке розташоване за адресою вул. Академіка Сахарова, 15, м. Івано-Франківськ (код ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 420 (чотириста двадцять) гривень 20 коп. понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області, яке розташоване за адресою вул. Академіка Сахарова, 15, м. Івано-Франківськ (), на користь Державної судової адміністрації України (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); р/р UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) 0 (нуль) гривень 20 коп. недоплаченої суму судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальний строк, визначений ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України для апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

ГоловуючийУ. Ю. Луковкіна