Справа № 320/2816/20
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2020-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 року м. Київ № 320/2816/20

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Колеснікової І.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом приватного підприємства «Білоцерківагробізнес»

до Головного управління Державної податкової служби у Київській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось приватне підприємство «Білоцерківагробізнес» із позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області форми «Р» № від 10.03.2020, яким позивачу визначене зобов`язання із податку на прибуток підприємств (код платежу 1102100) в сумі 257209,00 грн., в т.ч., за основним платежем - 205767,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 51442,00 грн.

Позов мотивовано протиправністю оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, винесеного на підставі суб`єктивних та необґрунтованих висновків контролюючого органу про відсутність господарської діяльності приватного підприємства «Білоцерківагробізнес» по взаємовідносинах з контрагентами - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 щодо придбання позивачем сервісних послуг, що підтверджено належним чином оформленими первинними документами.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 відкрито спрощене провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнано. Зазначено про правомірність винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з огляду на встановлення під час планової перевірки позивача щодо дотримання вимог податкового законодавства фактів непідтвердження первинними документами змісту та фактичного здійснення господарських операцій щодо придбання приватним підприємством «Білоцерківагробізнес» послуг у контрагентів - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 .

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, судом встановлено таке.

Приватне підприємство «Білоцерківагробізнес», ідентифікаційний код 23244348, місцезнаходження: 09170, Київська область, Білоцерківський район, село Шкарівка, вул. Таращанська, 2, будинок 28-Б, зареєстроване як юридична особа 23.11.1993, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 20.10.2005 внесено запис №0001255. Основним видом економічної діяльності підприємства є 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

На підставі наказу Головного управління ДФС у Київській області від 09.01.2020 №24, направлень на проведення перевірки від 24.01.2020 №№139, 140, 141, 142, 143, 144, Головним управлінням ДПС у Київській області проведено документальну планову виїзну перевірку приватного підприємства «Білоцерківагробізнес» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.09.2019 з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 30.09.2019, про що складено акт від 20.02.2020 №171/10-36-05-02-07/23244348.

На підставі зазначеного акта перевірки Головним управлінням ДПС у Київській області винесено податкове повідомлення-рішення від 10.03.2020 №, яким ПП «Білоцерківагробізнес» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на прибуток приватних підприємств» на 257209,00 грн., в тому числі 205767,00 грн. за основним платежем та 51442,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Вважаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (в редакції, чинній на час виникнення між сторонами спірних відносин, далі по тексту - Податковий кодекс).

Відповідно до статті 75 Податкового кодексу, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи (пункт 75.1).

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок (абзаци перший, другий підпункт 75.1.2 пункту 75.1).

Згідно статті 77 Податкового кодексу, документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки (пункт 77.1).

Про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки (пункт 77.4).

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу (пункт 77.6).

Порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу (пункт 77.9).

Як встановлено судом, Головним управлінням ДПС у Київській області проведено документальну планову виїзну перевірку приватного підприємства «Білоцерківагробізнес» за період з 01.01.2016 по 31.09.2019, про що складено акт від 20.02.2020 №171/10-36-05-02-07/23244348.

Зі змісту вказаного акту перевірки, на підставі якого контролюючим органом винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, вбачається встановлення порушення позивачем пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 205767,00 грн., в тому числі, за І квартал 2018 року - на 5936,00 грн.; півріччя 2018 року - на 27096,00 грн. (в тому числі за 2 квартал 2018 року на 21160,00 грн.); 9 місяців 2018 року - на 27926,00 грн. (в тому числі за 3 квартал 2018 року на 830,00 грн.); 9 місяців 2019 року - на 177842,00 грн. (в тому числі за 3 квартал 2019 року на 177842,00 грн.). До таких висновків контролюючий орган дійшов у зв`язку з непідтвердженням відповідними документами фактичного надання ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 послуг ПП «Білоцерківагробізнес» на підставі укладених між ними договорів про надання послуг, за які позивачем вказаним контрагентам було перераховано грошові кошти, з огляду на ненадання до перевірки звітів про виконані послуги.

За приписами пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV, первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частини першої статті 9 зазначеного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. При цьому вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу встановлено, що об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно статті 135 Податкового кодексу, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Відповідно до положень пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу, фінансовий результат до оподаткування зменшується: на суму розрахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до пункту 138.3 цієї статті; на суму залишкової вартості окремого об`єкта основних засобів або нематеріальних активів, визначеної з урахуванням положень цієї статті Кодексу, у разі ліквідації або продажу такого об`єкта; на суму дооцінки основних засобів або нематеріальних активів у межах попередньо віднесених до витрат уцінки відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності; на суму вигід від відновлення корисності основних засобів або нематеріальних активів у межах попередньо віднесених до витрат втрат від зменшення корисності основних засобів або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності; на суму первісної вартості придбання або виготовлення окремого об`єкта невиробничих основних засобів або невиробничих нематеріальних активів та витрат на їх ремонт, реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення, у тому числі віднесених до витрат відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, у разі продажу такого об`єкта невиробничих основних засобів або нематеріальних активів, але не більше суми доходу (виручки), отриманої від такого продажу.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, які відображають реальність господарських операцій та є підставою для формування податкового обліку платника податків.

При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.

Водночас, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарської операції та відмови у формуванні витрат, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Втім, згідно з принципом змагальності, суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

На підтвердження господарських операцій між ПП «Білоцерківагробізнес» (Замовник, Клієнт) та ФОП ОСОБА_1 (Виконавець), ФОП ОСОБА_2 (Виконавець) позивачем надано договори про надання послуг від 13.02.2018 №2, від 01.01.2019 №2, та від 01.04.2018 №3, від 01.01.2019 №3.

Згідно пункту 2.1 зазначених договорів, договір регулює правовідносини сторін, що виникають у зв`язку з наданням Виконавцем Клієнтові наступних агентських послуг: сприяння укладенню договорів поставки товарів Клієнта з потенційними покупцями; залучення та повне супроводження замовлень покупців; отримання заявки покупця на поставку товару; погодження з покупцем усіх умов замовлення товарів (кількості, вартості товару, способу, місця та строків доставки товарів тощо) в усній та/або письмовій формі; погодження з Клієнтом усіх умов поставки товарів (кількості, вартості товару, способу, місця та строків доставки товарів тощо) в усній та/або письмовій формі; інформування покупця та Клієнта про хід виконання договору поставки в усній та/або письмовій формі; підготовка, отримання та передача покупцю (потенційному покупцю) усіх необхідних для виконання договору поставки документів; консультування покупців з приводу застосування товару в усній та/або письмовій формі; попередження негативних рекламацій щодо Клієнта; участь Виконавця від імені Клієнта при прийнятті Товару по кількості та якості в разі псування, незбереження, крадіжки, грабежу, втрати, нестачі та інших непередбачуваних обставин щодо транспортованого Товару; розповсюдження інформації про асортимент Товару Клієнта, проведення рекламних акцій, розповсюдження рекламної продукції, каталогів, поліграфічної продукції тощо; вивчення потенціалу ринку, інформованості прийнятності продуктів, популярності визначеного товару та послуг і купівельних звичок споживачів задля сприяння збуту; консультування з питань агрономії, консультаційна діяльність фахівців з економіки сільського господарства.

Згідно пункту 5.1.1 договорів, виконавець власними силами або із залученням третіх осіб та за власний кошт здійснює пошук потенційних покупців Товару Клієнта. Пошук потенційних покупців може здійснюватись Виконавцем від власного імені або від імені Клієнта у будь-який спосіб прямо не заборонений законодавством України. Формування та передача списків потенційних покупців Клієнтові не є предметом цього Договору, не вимагається та здійснюється виключно на розсуд Виконавця.

Виконавець пропонує укласти договір поставки між Клієнтом та потенційним покупцем та сприяє його укладенню. Сприяння укладенню зазначеного договору може полягати у наступному: надання Виконавцем роз`яснень потенційному покупцю щодо усіх організаційних та правових питань, пов`язаних з укладенням та виконанням договору поставки; проведення презентацій, перемовин, зустрічей з представниками потенційних покупців (керівниками, менеджерами, юристами тощо); організація зустрічі представників Клієнта та потенційних покупців; передача потенційному покупцю екземплярів договору поставки, підписаних Клієнтом (пункт 5.1.3 договорів).

Відповідно до пункту 5.2.4 договорів, на підтвердження надання послуг Сторони підписують двосторонній акт приймання-передачі послуг. В акті Сторони за бажанням фіксують та/або викладають окремими додатками до акту (за бажанням) наступне: - список поставок, які супроводжувались Виконавцем. В акті зазначається найменування покупця, номери видаткових накладних, розмір погодженої винагороди.

Пунктом 6.1 договорів передбачено, що розмір винагороди Виконавця дорівнюватиме 3-5% від сукупної суми поставок, що здійснені Замовником на користь покупців, договори з якими укладено за сприянням Виконавця.

Замовник оплачує послуги Виконавця до 31 грудня кожного року (на підставі підписаних Актів приймання-передачі послуг) або попередніми (авансовими) платежами (пункт 6.3 договорів).

Згідно актів здачі-приймання робіт (надання послуг) від 31.03.2018 №1/2, від 30.06.2018 №2/2, від 31.08.2018 №4/2 до договору від 13.02.2018 №2, актів здачі-приймання робіт (надання послуг) від 30.09.2019 №1/2 до договору від 01.01.2019 №2, ФОП ОСОБА_1 виконано роботи, передбачені умовами зазначених договорів, які полягали в: наданні консультування з питань агрономії господарствам Замовника; сприянні укладенню договорів поставки товарів Клієнта з потенційними покупцями за відповідними договорами; виконанні підготовки, отримання та передачі покупцю (потенційному покупцю) усіх необхідних для виконання договору поставки документів.

До зазначених актів здачі-приймання робіт (надання послуг) між ПП «Білоцерківагробізнес» та ФОП ОСОБА_1 підписано звіти із зазначенням переліку укладених договорів, їх реквізитів, назви контрагентів, ціни договорів та розміру винагороди виконавця.

Відповідно до актів здачі-приймання робіт (надання послуг) від 30.06.2018 №1/3, від 31.08.2019 №1/3 до договору від 01.04.2018 №3, актів здачі-приймання робіт (надання послуг) від 31.08.2019 №1/3, від 30.09.2019 №2/3 до договору від 01.01.2019 №3, ФОП ОСОБА_2 виконано роботи, передбачені умовами зазначених договорів, які полягали в: наданні консультування з питань агрономії господарствам Замовника; сприянні укладенню договорів поставки товарів Клієнта з потенційними покупцями за відповідними договорами; виконанні підготовки, отримання та передачі покупцю (потенційному покупцю) усіх необхідних для виконання договору поставки документів.

До зазначених актів здачі-приймання робіт (надання послуг) між ПП «Білоцерківагробізнес» та ФОП ОСОБА_2 підписано звіти в яких вказано перелік укладених договорів, їх реквізити, назву контрагентів, ціну договорів та розмір винагороди виконавця.

Зі змісту звітів до актів здачі-приймання робіт (надання послуг) убачається, що розмір винагороди виконавців складається виключно з відсотку від суми, на яку було укладено договори реалізації сільськогосподарської продукції.

Виконання ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 інших робіт чи послуг у звітах не відображено.

Наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями підтверджується перерахування ПП «Білоцерківагробізнес» на користь ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 сум винагороди, які повністю корелюють із сумами, вказаними в актах здачі-приймання робіт (надання послуг) та звітах до актів здачі-приймання робіт (надання послуг).

Суд зауважує, що надані позивачем договори, акти здачі-приймання робіт (надання послуг), звіти до актів здачі-приймання робіт (надання послуг) оформлені з дотриманням вимог бухгалтерського обліку та податкового законодавства, містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяг господарських операцій.

Водночас, відповідачем не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, є неповними, недостовірними та/або суперечливими.

За висновком суду, результатами виконання ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 угод з отримання позивачем агентських послуг є укладення підприємством ряду контрактів на поставку сільгосппродукції відповідним замовникам, що не спростовано контролюючим органом під час перевірки та під час судового розгляду. Вказані обставини жодним чином не порушують договірних засад із контрагентами, жодних недоліків неналежної якості послуг під час їх використання у господарській діяльності не було виявлено.

Відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податків або можливої фіктивності його постачальника, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

На момент здійснення спірних господарських операцій позивач та його контрагенти були належним чином зареєстровані, установчі документи недійсними в судовому поряду не визнавались.

При цьому, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основними видами діяльності ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 є 73.20 Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки; 74.90 Інша професійна, наукова та технічна діяльність, н. в. і. у. (основний); 46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, встановлені у даній справі обставини свідчать про реальність спірних господарських операцій позивача з ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , їх відповідність дійсному економічному змісту та підтвердження необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.

Отже, враховуючи, що спірні господарські операції здійснені позивачем з метою подальшого їх використання в оподаткованих операціях у межах своєї господарської діяльності, спричинили реальну зміну його майнового стану, зважаючи на підтвердження наявними у матеріалах справи документами бухгалтерського та податкового обліку, які є достатніми, належними та допустимими доказами, реальності здійснення спірних господарських операцій, суд вважає необґрунтованими висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 20.02.2020 №171/10-36-05-02-07/23244348, щодо порушення приватним підприємством «Білоцерківагробізнес» пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 205767,00 грн.

Зважаючи на необґрунтованість висновків контролюючого органу, викладених в акті перевірки від 20.02.2020 №171/10-36-05-02-07/23244348, на підставі якого Головним управлінням ДПС у Київській області форми прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 10.03.2020, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3858,13 грн. (платіжне доручення від 20.03.2020 №3257). Оскільки, позов задоволено повністю, на користь позивача слід присудити понесені ним судові витрати в розмірі 3858,13 грн. за рахунок бюджетних асигнувань призначених для Головного управління Державної податкової служби у Київській області.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області форми «Р» № від 10.03.2020, яким позивачу визначено зобов`язання із податку на прибуток підприємств (код платежу 1102100) в сумі 257209,00 грн., в т.ч., за основним платежем - 205767,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 51442,00 грн.

Стягнути на користь приватного підприємства «Білоцерківагробізнес» судові витрати в розмірі 3858,13 грн. (три тисячі вісімсот п`ятдесят вісім грн. 13 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань призначених для Головного управління Державної податкової служби у Київській області.

Позивач - приватне підприємство «Білоцерківагробізнес» (ідентифікаційний код 23244348, місцезнаходження: 09170, Київська область, Білоцерківський район, село Шкарівка, вул. Таращанська, 2, будинок 28-Б).

Відповідач: - Головне управління ДПС у Київській області (, місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5а).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Згідно пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України процесуальні строки, визначені цим рішенням, продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя Колеснікова І.С.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 02 липня 2020 року.