Справа № 120/2127/20-а
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 липня 2020 р. Справа № 120/2127/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

В травні 2020 ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови йому у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про Загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати йому до пільгового стажу роботу на посаді зі шкідливими умовами праці за Списком №2 повний робочий день за професією «огранувальник алмазів у діаманти» на Вінницькому заводі «Кристал» в періоди навчання в технічному училищі з 01.09.1982 по 01.07.1983, період служби в армії з 09.06.1983 по 26.04.1985 та пільговий стаж роботи на Вінницькому заводі «Кристал» з 18.09.1985 по 20.03.1999 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 25.02.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку із досягненням відповідного віку та наявністю пільгового стажу на посаді "огранувальник алмазів", позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 69 від 28.02.2020 відмовлено в призначенні пільгової пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного стажу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням органу пенсійного фонду, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 01.06.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у письмовому провадженні. Також даною ухвалою встановлено відповідачу строк на подачу відзиву на позов.

15.06.2020 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній заперечує щодо задоволення адміністративного позову. Зазначає, що періоди роботи позивача з 02.10.1987 по 05.10.1987, з 21.04.1988 по 22.04.1988, з 13.12.1988 по 15.12.1988, з 12.12.1989 по 26.12.1989, з 01.02.1991 по 08.02.1991 не зараховані до пільгового стажу, оскільки законні підстави відсутні з огляду на те, що позивач в дані періоди перебував у відпустці без збереження заробітної плати. Щодо періоду роботи з 01.01.1992 по 14.06.2004, то підстави для його зарахування також відсутні, оскільки відсутнє документальне підтвердження проведення та затвердження результатів проведення атестації робочих місць. Таким чином, згідно наданих позивачем документів та індивідуальних відомостей про застраховано особу, страховий стаж заявника становить 29 років 1 місяць 20 днів, з них пільговий стаж за Списком № 2 становить 6 років 2 місяці 13 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.09.1982 по 23.07.1983 навчався у Вінницькому технічному училищі № 7 за спеціальністю «огранувальник алмазів у діаманти».

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 21.09.1985, ОСОБА_1 :

- з 01.09.1982 по 23.07.1983 навчався у Вінницькому технічному училищі № 7 за спеціальністю «огранувальник алмазів у діаманти».

- з 09.06.1983 по 26.04.1985 проходив службу в Радянській армії.

- 18.09.1985 прийнятий огранувальник алмазів на підшліфовку по 3 розряду в цех № 1 Вінницького заводу «Кристал»

- 01.04.1988 переведений на нові умови оплати праці огранувальник алмазів у діаманти (на підшліфовці) цеху № 1 по 3 розряду.

- 02.03.1992 присвоєно 3 розряд распиловщика алмазів и переведений в цех № 1 на дільниці распиловки.

- 01.03.1994 переведений огранувальник алмазів діаманти по 3 розряду ( на підшліфовку)

- 14.06.2004 звільнений за власний бажанням з Вінницького заводу «Кристал».

Період навчання ОСОБА_1 у Вінницькому технічному училищі № 7 за спеціальністю «огранувальник алмазів у діаманти» підтверджується також копією диплому серії НОМЕР_2 від 23.07.1983.

Період проходження з 09.06.1983 по 26.04.1985 в Радянській армії підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_3 .

ОСОБА_1 20.02.2020 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Разом з тим, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 69 від 28.02.2020 відмовив в призначенні позивачу відповідної пенсії. Відмова мотивована наступним. Зазначено, що ОСОБА_1 надав уточнюючу довідку про пільговий характер роботи № 10/11 від 07.02.2020, видану ДП «Вінницький завод «Кристал», згідно якої він в період з 18.09.1985 по 31.12.1991 протягом повного робочого дня працював зі шкідливими умовами праці та виконував роботи по грануванню алмазів у діаманти без застосування робототехніки, за професією огранувальника алмазів у діаманти з посиланням на розділ ХХХІІІ Списку №2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956. В даній довідці зазначено також періоди перебування заявника у відпустках без збереження заробітної плати з 02.10.1987 по 05.10.1987 , з 21.04.1988 по 22.04.1988, з 13.12.1988 по 15.12.1988, з 12.12.1989 по 26.12.1989, з 01.02.1991 по 08.02.1991. Дані періоди не зараховані позивачу, оскільки відповідач вказує на відсутність законних підстав для такого зарахування.

З урахуванням вищевикладеного, до пільгового стажу ОСОБА_1 було зараховано періоди з18.09.1985 по 01.10.1987, з 06.10.1987 по 20.04.1988, з 23.04.1988 по 12.12.1988, з 16.12.1988 по 11.12.1989, з 27.12.1989 по 31.01.1991, з 09.02. по 31.12.1991, що фактично становить 6 років 2 місяці 13 днів.

Щодо зарахування до пільгового стажу періоду з 01.01.1992 по 14.06.2004 відповідач зазначає, що також відсутні законні підстави, оскільки відсутнє документальне підтвердження проведення та затвердження результатів проведення атестації робочих місць.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та Законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Основними завданнями Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; внесення пропозицій Міністрові соціальної політики щодо забезпечення формування державної політики із зазначених питань; виконання інших завдань, визначених законом.

Відповідно до ст. 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Частиною 1 і ч. 3 ст. 44 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 64 Закону № 1058-IV передбачено, що Виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991р. № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах..

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок.

Згідно з п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок проведення атестації, постанова № 442 відповідно) та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01 вересня 1992 року № 41.

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов, праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Згідно з п. 4.5 Порядку застосування списків, якщо ж атестація з 21.08.92 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.97, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.92 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць ( 442-92-п ). У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Якщо чергова атестація була, проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року справа № 352/547/16-а.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України).

Аналіз викладених норм свідчить про те, що необхідними умовами на призначення пільгової пенсії за Списком № 2 є наявність атестації робочих місць, досягнення відповідного віку позивача та страхового стажу.

Згідно ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За правилами п.п. 1, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок від 12.08.1993 №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1). У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (п. 20).

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків № 1 або № 2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком № 1 або № 2. Відсутність підтвердження цих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах.

Матеріали справи свідчать, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , загальний трудовий стаж позивача складає 29 років 1 місяць 20 днів, що підтверджується копією трудової книжки та не заперечується сторонами.

В період з 18.09.1985 по 14.06.2004 працював на посаді органувальника алмазів в діаманти на ДП «Вінницький завод «Кристал», відповідачем не заперечується.

20.02.2020р. ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про призначення пільгової пенсії відповідно до Списку 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до ст.ст. 100 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". До заяви додано довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт, трудову книжку, диплом про навчання, довідку із СПОВ про заробітну плату з 01.07.2000 по день звернення, довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 № 1-20 від 07.02.2020, довідку про прийняття на роботу № 02-17/174 від 29.01.2020, довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорії працівників № 10/11 від 07.02.2020.

При цьому, позивача було ознайомлено з переліком документів, яких недостатньо для призначення пенсії, а саме: військовий квіток, заява про спосіб виплати пенсії, довідку про підтвердження пільгового стажу з 01.01.1992р. по 20.03.1999р.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази надання позивачем додаткових документів для підтвердження стажу.

Суд критично сприймає посилання позивача на довідку про особливий характер роботи чи умови праці необхідні для призначення пільгової пенсії, виданої Вінницьким заводом "Кристал" №12/312 від 26.12.2006р. як доказ протиправності дій відповідача, оскільки відсутні відомості надання позивачем вказаної довідки до заяви про призначення пенсії.

Відповідно до довідки, виданої ДП "Вінницький завод "Кристал" про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №10/11 від 07.02.2020р., ОСОБА_1 працював повний робочий день на ДП Вінницький завод «Кристал» і за період роботи з 18.09.1985 по 31.12.1991 виконував роботу по огрануванню алмазів в діаманти у виробництві «оброблення металу» без використання робототехніки за професією «огранувальник алмазів у діаманти», що передбачена списком №2 розділ XV, пункт 10а, затвердженим Постановою Ради Міністрів СРСР від 12.04.1990р. №365. За період роботи з 18.09.1985 по 31.12.1991р. пільговий стаж позивача складає 6 років 2 місяці 12 днів.

Наказам Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005р. №383 затверджено порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок №383)

Згідно з пунктом 3 Порядку №383 застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Таким чином, період роботи ОСОБА_1 на посаді огранувальника алмазів у діаманти з 18.09.1985 року по 20 серпня 1992 року має бути зарахованим до пільгового стажу за списком №2.

Оскільки, зазначений порядок набрав чинності з 21.08.1992 року, тому при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими важкими умовами праці після 21.08.1992 року відповідне право впродовж цього періоду має бути підтверджено результатами атестації.

Згідно з матеріалами справи, на ДП "Вінницький завод "Кристал" першу атестацію робочих місць по списку №2 було проведено згідно наказу №123 від 21 березня 1994 року. Однак поданням Державної експертизи умов праці 05.01.1996 та висновком №06-04-36 про усунення недоліків призупинено з моменту одержання подання дії прийнятих рішень та наказу №123 від 21.03.94 по пільговому пенсійному забезпеченню.

Так, на виконання вимог Державної експертизи умов праці Вінницької області, наказ ДП "Вінницький завод "Кристал" №123 від 21.03.1994 року "Про результати атестації робочих місць за умовами праці" скасовано наказом №150 від 27.05.2008.

В травні 2008 року за результатами Державної експертизи умов праці Вінницької області Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької облдержадміністрації був складений висновок №09-02-188 від 26.05.2008 року, відповідно до якого не обґрунтовано підтверджено право на пільгову пенсію за списком №2 на робочих місцях, не вірно вирахувано відсоток доплати до тарифних ставок (окладів) за роботу із шкідливими і важкими умовами праці за результатами атестації.

В подальшому, згідно результатів атестації робочих місць, проведеної на Вінницькому заводі "Кристал" в 1999 році, по професії огранувальник алмазів у діаманти не підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 (наказ по заводу №177 від 19.04.1999 року). Не підтверджене і таке право під час проведених атестацій у 2002, 2008, 2013.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що стаж роботи позивача на посаді огранувальника алмазів у діаманти з 21 серпня 1992 року по 20.03.1999 року не може бути зарахований при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Стосовно позиції відповідача щодо незарахування позивачу стажу роботи з 02.10.1987 по 05.10.1987 , з 21.04.1988 по 22.04.1988, з 13.12.1988 по 15.12.1988, з 12.12.1989 по 26.12.1989, з 01.02.1991 по 08.02.1991, суд зазначає наступне.

Відповідач зазначає у своєму рішенні, що вказані періоди не можливо зарахувати, тому що відсутні законні підстави для такого зарахування, оскільки ОСОБА_1 перебував у відпустках без збереження заробітної плати.

Згідно пункту 2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, під повним робочим днем слід вважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 08.02.2016 року №713/039/161-16 періоди, зокрема відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

У постанові від 19.03.2019 у справі № 295/8979/16-а Верховний Суд, між іншим, зазначив, що час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють у шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше одного місяця в календарному році.

Виключно записами в трудовій книжці не може бути підтверджено, чи був зайнятий працівників на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці протягом повного робочого дня. А тому для підтвердження даної обставини відповідач правомірно вимагає від працівника надання відповідних уточнюючих довідок.

Суд звертає увагу на те, що у наведеній довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них або в інших наданих до суду документах відсутні відомості про надання позивачу відпусток без збереження заробітної плати у зв`язку з виробничою необхідністю.

Крім того відсутні відомості щодо надання позивачу відпусток без збереження заробітної плати з 20.10.2008 по 24.10.2008, з 03.11.2008 по 11.11.2008, з 05.05.2009 по 08.05.2009, з 15.06.2010 по 30.06.2010 31.08.2014, з 07.04.2015 по 08.04.2015, 19.04.2015 за сімейними обставинами або за власним бажанням, що потребує уточнення.

З огляду на викладене, за заявленими в цій частині підставами позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо зобов`язання зарахувати до пільгового стажу періоди перебування у відпустці без збереження заробітної плати.

Щодо позовних вимог про зарахування періодів навчання в технічному училищі з 01.09.1982 по 01.07.1983 та служби в армії з 09.06.1983 по 26.04.1985, суд зазначає наступне.

Умовою зарахування часу проходження строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пільгової пенсії, є, зокрема, факт роботи особи на момент призову за професією чи обіймання посади, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах.

Згідно з абзацу 1 частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я та віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (частина перша статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII і абзац 2 частини першої статті 2 Закону № 2232-XII).

Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією чи займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону № 1788-XII або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом № 1058-IV.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 8 Закону Закон №2011-ХІІ час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час проходження строкової військової служби, який зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинен перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Суд зазначає, що оскаржуване рішення не містить відомостей та конкретних підстав не включення до пільгового стажу позивача періоду навчання в технічному училищі з 01.09.1982 по 01.07.1983, період служби в армії з 09.06.1983 по 26.04.1985. Не зазначено також які саме первинні документи не надано позивачем, що свідчить про недотримання відповідачем принципу обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, дотримання яких перевіряється адміністративним судом відповідно до вимог пунктів 3, 5 частини другої статті 2 КАС України, і недотримання яких є підставою для скасування такого рішення, оскільки позивачеві неможливо з тексту такого рішення визначити, які саме періоди роботи не включено до пільгового стажу.

З наведених вище норм чинного законодавства вбачається дуже великий обсяг прав та обов`язків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Суд зазначає, що відповідач не в повному обсязі використав свої права надані йому Законом та Порядком при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення позивачу.

Оскільки рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях і домислах, відсутність у рішенні № 69 від 28.02.2020 про відмову в призначенні пенсії мотивів не зарахування до пільгового стажу окремих періодів, не дозволяє суду перевірити, чи правомірно зазначені періоди роботи, навчання чи військової служби не зараховані до пільгового стажу, і свідчить про те, що відповідач діяв необґрунтовано.

Суд дійшов до висновку, що з метою ефективного захисту прав позивача необхідно, визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 69 від 28.02.2020.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У спірних правовідносинах належним, достатнім та необхідним (ефективним) способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Щодо визнання дій відповідача протиправними, суд зазначає, що негативні наслідки для позивача пов`язані саме з винесенням відповідачем рішення про відмову в призначенні пенсії, а оскільки судом вже відновлено порушене право та інтереси позивача шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача № 69 від 28.02.2020, відсутні підстави визнання таких дій протиправними.

Таким чином, суд також вбачає законні підстави для зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 20.02.2020 відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 69 від 28.02.2020 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 20.02.2020, з урахуванням правових висновків викладених у рішенні суду.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, )

Рішення в повному обсязі складено: 06.07.2020 р.

Суддя Віятик Наталія Володимирівна