Справа № 152/327/20
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2020-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

02 липня 2020 р. Справа № 152/327/20

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області

про: визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в грудні 2019 року позивачка звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га.

За результатами розгляду якого їй відмовлено у наданні дозволу з підстав невідповідності місця розташування об`єкта вимогам законів, а також з метою раціонального використання земель сільськогосподарського призначення та з`ясування інформації щодо правового статусу земельної ділянки, зазначеної на поданих графічних матеріалах, запропоновано позивачці погодити графічний матеріал місця розташування земельної ділянки у Лозівській сільській раді та відділі Шаргородського району Головного управління.

На думку позивачки, така відмова суперечить ст. 118 Земельного кодексу України, якою передбачено виключні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Представником відповідача надано відзив на позов, в якому зазначено, що на звернення позивачки управління прийнято рішення про відмову у надані дозволу на розробку проекту землеустрою, та запропоновано погодити графічний матеріал місця розташування бажаної земельної ділянки у Лозівській сільській раді та відділі Шаргородського району Головного управління.

Оскільки нормами чинного законодавства передбачено, що однією з підстав для відмови у наданні дозволу може бути не відповідність місця розташування об`єкта. З підстав чого просить відмовити у задоволенні позову.

Позивачкою до матеріалів справи долучено додаткові докази.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив, що 04.12.2019 року позивачка звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з відповідним клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га на території Лозівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області.

За наслідком розгляду вказаного звернення 09.01.2020 року Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області прийняло наказ 2-359/15-20-СГ, яким відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою та повідомлено, що з метою раціонального використання земель сільськогосподарського призначення та з`ясування інформації щодо правового статусу бажаної земельної ділянки, запропоновано погодити графічні матеріали місця розташування земельної ділянки у Лозівській сільській раді Шаргородського району Головного управління.

Не погоджуючись з відмовою управління позивачка звернулась на "Гарячу лінію" Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Листом від 11.02.2020 року № Б 1814/0-0.13-893/6-20 Державна служба повідомила, що положеннями ст.118 ЗК України не передбачено додавання до клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки погодженого графічного матеріалу, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Шаргородською районною Державною адміністрацією Вінницької області також надано відповідь від 21.02.2020 року № 13-Г-50-1 на звернення позивачки, зі змісту якої встановлено, що бажана земельна ділянка на території Лозівської сільської ради належить до земель запасу, які не надані у власність або користування.

Головним управлінням Держгеокадастру листом від 14.02.2020 року № 2-Б-35/0-323/6-20 повідомлено, що у зв`язку з неможливістю по наданим графічним матеріалам визначити конкретне місце розташування земельної ділянки тому запропоновано погодити викопіювання з планово-картографічного матеріалу у Шаргородському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

Не погоджуючись з відмовою зазначеною у оскаржуваному рішенні позивачка звернулася до адміністративного суду з цим позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Законом, що визначає забезпечення права на землю громадянам є Земельний кодекс України.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у власність визначений ст. 118 ЗК України, зокрема ч. 6 цієї норми передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 7 цієї статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Крім того, ч. 4 ст. 122 ЗК України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених ч. 8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Із аналізу наведених норм встановлено, що за наслідком розгляду суб`єктом владних повноважень відповідних клопотань, протягом місяця приймається одне із двох рішень: надається дозвіл на розроблення проекту землеустрою або мотивована відмова у його наданні.

Як встановлено судом, позивачка звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з відповідним клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність відповідно до чинних нормами ЗК України.

За наслідком розгляду клопотання 09.01.2020 року Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області прийняло наказ 2-359/15-20-СГ яким відмовило у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою та повідомило, що з метою раціонального використання земель сільськогосподарського призначення та з`ясування інформації щодо правового статусу бажаної земельної ділянки, запропоновано погодити графічні матеріали місця розташування земельної ділянки у Лозівській сільській раді Шаргородського району Головного управління.

Згідно абз. 3 ч. 7 ст. 118 ЗК України особа має право замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу, якщо уповноважений орган у місячний строк не надав ні дозволу на його розроблення, ні мотивованої відмови у наданні такого дозволу.

Таким чином, рішення органу виконавчої влади за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою має бути чітко обгрунтоване та вмотивоване про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

Тим більше, що ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України визначений перелік документів та підстав для відмови у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст. 118 ЗК України.

За таких обставин суд доходить висновку, що твердження відповідача про обов`язок позивачки погодити викопіювання з планово - картографічного матеріалу є не обгрунтованним. А отже на час звернення позивачки із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою у відповідача відсутні правові підстави для відмови у наданні такого з підстав зазначених у спірному наказі.

Відтак, оцінюючи оскаржуваний наказ, суд керується нормами ч. 2 ст. 2 КАС України, в силу якої, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, критерій "прийняття рішень, вчинення (невчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України" - за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у ч. 2 ст. 19 Конституції України: "Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України".

"На підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень:

- має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України;

- зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

Критерій "прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії" - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так, само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.

За таких обставин, суд доходить висновку, що відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, викладена в оскаржуваному наказі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, не ґрунтується на нормах закону, є протиправною та, відповідно, підлягає скасуванню.

Разом з тим, згідно ч. 4 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Як вже встановлено судом та зазначалось вище, наказ, яким відмовлено у наданні дозволу позивачці є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім того суд наголошує, що у позовній вимозі позивачкою зазначено про визнання протиправною та скасування відмови Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області викладену в листі від 09.01.2020 року № 2-359/15-20-СГ, однак при дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що оскаржувана відмови викладене рішенням Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

Відтак в контексті правового поля, належним способом захисту позивачки буде задоволення позовної вимоги в частинні визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 09.12.2020 року № 2-359/15-20-СГ.

Крім того, суд вважає необхідним задовольнити похідну позовну вимогу та зобов`язати суб`єкта владних повноважень повторно розглянути клопотання та прийняти мотивоване рішення, яким вирішити питання надання або мотивованої відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Відповідно до ч. 1 - 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент.номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (вул. Келецька, 63, м. Вінниця, ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області 09.12.2020 року № 2-359/15-20-СГ про відмову в наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,0 га, з метою подальшої передачі її у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Лозівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 04.12.2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,0 га, з метою подальшої передачі її у власність для ведення особистого селянського господарства.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент.номер НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 560,53 грн., що був сплачений при зверненні до суду, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (вул. Келецька, 63, м. Вінниця, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович