Справа № 380/3185/20
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/3185/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова щодо ненарахування при виплаті 30.07.2019 ОСОБА_1 заборгованості індексації грошового забезпечення компенсації втрати частини грошових доходів, у зв`язку із порушенням термінів виплати індексації;

- зобов`язати квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у сумі 25737,79 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.01.2019 зобов`язано квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова виплатити ОСОБА_1 за період з 01.08.2013 по 31.07.2018 заборгованість індексації грошового забезпечення у сумі 84714,70 грн. Згідно з випискою по картрахунку АТ КБ «Приватбанк» 30.07.2019 квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова перерахував із відрахуванням військового збору позивачу заборгованість з індексації грошового забезпечення в сумі 83026,76 грн. Відповідач протиправно не нарахував позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходу, у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ

Ухвалою від 30.04.2020 суддя відкрила спрощене провадження в адміністративній справі, відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву від 01.06.2020 (вх. № 27113), у якому зазначає, що квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова функціонує в системі квартирно-експлуатаційних органів та установ ЗС України, видатки якого є чітко і суворо визначені та здійснюються за обов`язкового відома вищестоящих органів управління. У випадку прийняття судами рішень на користь позивачів такого роду спорами КЕВ м. Львова вживає вичерпних заходів щодо цього кожного разу окремо необхідно отримувати цільове додаткове фінансування, що здійснюється з відома вищестоящих органів військового управління і на що необхідний час.

У свою чергу, з метою належного виконання зобов`язань відповідача викладених постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.05.2019 щодо своєчасної виплати суми заборгованості КЕВ м. Львова вчинив всі можливі дії щодо своєчасної виплати оспорюваної індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 . Просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 з 2010 року проходив службу на посаді старшого інспектора відділу аудиту в бюджетній сфері Західного територіального управління внутрішнього аудиту.

Наказом першого заступника Міністра оборони України (по особовому складу) від 15.08.2018 № 43, ОСОБА_1 звільнено у відставку за підпунктом "б" (за станом здоров`я) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.01.2019 у справі № 1340/4886/18 , яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.05.2019, позов задоволено повністю; визнано протиправними дії ДО "Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова" (вул. Батуринська, 2, м. Львів, 79007, ) щодо невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) індексації грошового забезпечення у період з 01.08.2013 року по 31.07.2018 рік; зобов`язано ДО "Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова" (вул. Батуринська, 2, м. Львів, 79007, ) виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.08.2013 року по 31.07.2018 року у сумі 84714,70 гривень; стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з ДО "Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова" (вул. Батуринська, 2, м. Львів, 79007, ), за рахунок бюджетних асигнувань, понесенні витрати на правову допомогу в сумі 6400 (шість тисяч чотириста) грн 00 коп. Рішення суду набрало законної сили.

Згідно з копією виписки по картковому рахунку 30.07.2019 позивачу на картковий рахунок здійснено зараховування 84714,70 грн.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати компенсації втрати частини доходів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі - Порядок № 159).

Згідно з ст.ст. 1, 2 Закону № 2050-ІІІ, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до ст. 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Статтею 4 Закону № 2050-ІІІ передбачено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 2050-ІІІ виплата компенсації здійснюється за рахунок відповідного бюджету - підприємства, установи або організації, який фінансується з державного бюджету.

Отже, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Згідно з п. 2 Порядку № 159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Аналіз наведених нормативних актів дає підстави вважати, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої ст. 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем грошового забезпечення, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. При цьому необхідно зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 у справі № 21-518а14, від 11.07.2017 у справі № 21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 522/5664/17, від 21.06.2018 у справі № 523/1124/17, від 03.07.2018 у справі № 521/940/17, від 05.10.2018 у справі № 127/829/17, від 12.02.2019 у справі № 814/1428/18, від 08.08.2019 у справі № 638/19990/16-а.

Разом з тим, коли суми нараховуються на виконання рішення суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним його виконанням. А отже, визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів.

За таких обставин, право на компенсацію позивач набуває після набрання законної сили судовим рішенням та у разі несвоєчасної виплати відповідачем сум доходу, які стягнуто на підставі цього рішення.

Як підтверджується матеріалами справи, на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.01.2019 у справі № 1340/4886/18 (набрало законної сили 06.05.2019) відповідач 30.07.2019 здійснив виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у розмірі 87241,35 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по картковому рахунку, виданої АТ КБ «ПриватБанк».

Отже, суд дійшов висновку, що нарахування та виплата належних позивачу сум проведена із затримкою більш ніж один місяць з моменту набрання рішенням суду законної сили у справі № 1340/4886/18.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, суд дійшов висновку, що відповідач порушив встановлені строки виплати грошового забезпечення, тому у позивача є право на отримання компенсації втрати частини доходу.

Враховуючи зазначене, позовна вимога щодо бездіяльності квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова щодо ненарахування при виплаті 30.07.2019 ОСОБА_1 заборгованості індексації грошового забезпечення компенсації втрати частини грошових доходів, у зв`язку із порушенням термінів виплати індексації підлягають до задоволення.

Також позивач просить зобов`язати квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у сумі 25737,79 грн, однак, суд вважає, що дана позовна вимога не підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки суд не наділений повноваженнями перебирати на себе функцію здійснення розрахунку та нарахування коштів замість органу, на який покладено такі повноваження.

Тому слід зобов`язати квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими частково, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова щодо ненарахування при виплаті 30.07.2019 ОСОБА_1 заборгованості індексації грошового забезпечення компенсації втрати частини грошових доходів, у зв`язку із порушенням термінів виплати індексації.

3. Зобов`язати квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів.

4. У задоволенні позовної вимоги про зобов`язання квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у сумі 25737,79 грн - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Згідно з пунктом 3 Розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені для апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст судового рішення складений 06.07.2020.

Суддя Кедик М.В.