Справа № 540/2047/19
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2020-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/2047/19
Головуючий в 1 інстанції: Кисильова О.Й.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді - доповідача - Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нетафім-Україна" до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про скасування податкових повідомлень-рішень та вимоги про сплату боргу (недоїмки),-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ "Нетафім-Україна", звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач), в якому просив скасувати податкові повідомлення-рішення від 23.07.2019 року № про збільшення ТОВ "Нетафім Україна" суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати на 48323,33 грн. та податкового повідомлення-рішення № про збільшення ТОВ "Нетафім Україна" суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір на 4191,43 грн. Також позивач просив скасувати вимогу від 23.07.2019 року № Ю- про сплату боргу (недоїмки) платника єдиного внеску в сумі 12038,50 грн. та рішення від 23.07.2019 року № про застосування штрафних санкцій у розмірі 6015,46 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що спірні ППР прийняті відповідачем за результатами позапланової виїзної перевірки позивача, оформленої актом від 24.06.2019 року № 32/21-22-13-05/36631390. Позивач вважає висновки акту перевірки необґрунтованими та такими, що зроблені формально, оскільки податковим органом не у повній мірі досліджені первинні бухгалтерські документи та їм не надано належної оцінки. В акті перевірки відсутній перелік документів з посиланням на реквізити, на підставі яких був зроблений висновок про завищення витрат. Відповідно ППР, прийняті на підставі такого акту, є протиправними.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Нетафім-Україна"- задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 23.07.2019 року № про збільшення ТОВ "Нетафім Україна" суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати на 48323,33 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 23.07.2019 року № про збільшення ТОВ "Нетафім Україна" суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір на 4191,43 грн.

Визнано протиправною та скасовано вимогу від 23.07.2019 року № Ю- в частині нарахування ТОВ "Нетафім Україна" боргу (недоїмки) у сумі 585,45 грн.

Визнано протиправним та скасовано рішення від 23.07.2019 року № в частині застосування до ТОВ "Нетафім Україна" штрафних санкцій у розмірі 288,94 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі, ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року та прийняти нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що спірні рішення прийняті відповідачем правомірно, а тому відсутні підстави для їх скасування та задоволення позовних вимог товариства.

Позивач, ТОВ "Нетафім-Україна", своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України та згідно наказу Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 30.05.2019 року №714, відповідачем була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "Нетафім Україна" з питань дотримання податкового законодавства та сплати ЄСВ за період з 02.01.2018 року по 31.03.2019 року

За результатами перевірки контролюючим органом складений Акт від 24.06.2019 року № 32/21-22-13-05/36631390 (далі - акт перевірки). Акт перевірки підписаний із запереченнями.

08.07.2019 року ТОВ "Нетафім Україна" були подані заперечення на акт перевірки.

18.07.2019 року Головним управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі заперечення розглянуті та прийняті в частині щодо збільшення ПДФО на суму17403,26 грн., військового збору на суму 1779,20 грн. та ЄСВ на суму 20270,43 грн.) В іншій частині висновки акту залишені без змін.

На підставі Акту перевірки податковим органом 23.07.2019 року прийняті такі рішення:

- ППР № , яким Товариству донараховано ПДФО у розмірі 25765,90 грн. та застосовані штрафні санкції у розмірі 18149,57 грн.;

- ППР № , яким Товариству донараховано військовий збір у розмірі 2153,71 грн. та застосовані штрафні санкції у розмірі 1669,41 грн., пеня у сумі 368,31 грн.;

- вимогу від 23.07.2019 року № Ю- про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ у сумі 12038,50 грн. та рішення від 23.07.2019 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 6015,46 грн.

Не погоджуючись із прийнятими податковим органом рішеннями, ТОВ "Нетафім Україна" 08.08.2019 року оскаржило їх до Державної податкової служби України.

Рішенням Державної податкової служби України від 13.09.2019 року № 1784/6/99-00-08-06-01 позивачу відмовлено у задоволенні вказаної скарги.

Вважаючи протиправними вищевказані рішення контролюючого органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для включення контролюючим органом до бази оподаткування податком з доходів фізичних осіб суми, які сплачені або компенсовані працівникам за послуги проживання в готелі, оскільки наведені витрати пов`язані з виконанням трудових обов`язків, а тому не є доходами фізичних осіб, що отримані ними як додаткове благо. Крім того, суд зазначив, що з урахуванням того, що витрати на харчування та надання послуг таксі передбачені трудовими угодами, висновки податкового органу стосовно того, що відшкодовані суми є доходами фізичних осіб, що отримані ними як додаткове благо, також є безпідставними. Також суд дійшов висновку щодо помилковості донарахованої податковим органом суми ЄСВ, внаслідок чого скасував вимогу про сплату боргу (недоїмки) у частині нарахування ЄСВ в сумі 585,45 грн. та, відповідно, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно ненарахованого єдиного внеску в сумі 288,94 грн.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду, з таких мотивів.

Стосовно правомірності податкового повідомлення-рішення від 23.07.2019 року № , яким донараховано ПДФО у розмірі 25765,90 грн. та застосовані штрафні санкції у розмірі 18149,57 грн., а також податкового повідомлення-рішення № , яким донараховано військовий збір у сумі 2153,71 грн. та застосовані штрафні санкції у розмірі 1669,41 грн., пеня у сумі 368,31 грн., суд зазначає таке.

Так, в Акті перевірки зазначено, що за результатами правильності нарахування ПДФО встановлено, що в порушення пп. 164.2.11 та 164.2, п.164.3, ст. 164 Податкового кодексу України у перевіряємому періоді занижено податок доходи фізичних осіб на 153,66 грн. (відсутність документу, що підтверджує оплату за проживання в готелі ОСОБА_1 ); в порушення пп. "а" 164.2.17 та 164.2.19 та п. 164.2, п. 164.3 ст. 164 ПК України урахуванням вимог, передбачених п. 164.5 ст. 164 Кодексу занижено податок на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті в бюджет на суму 4523,64 грн. Вказане порушення допущене внаслідок не оподаткування товариством суми коштів на відрядження (кошти відшкодовані особам без первинних платіжних документів, які б підтверджували понесені витрати). Отже, платником податку не нараховано податок на доходи, отримані працівниками підприємства (без відряджень), як додаткове благо у вигляді готельних послуг у межах реєстраційної адреси підприємства.

На думку податкового органу, відшкодування працівникам витрат на проживання у готелі в місті Каховка, тобто за місцезнаходженням юридичної особи та робочого місця працівників, є доходами працівників, отриманими як додаткове благо.

Однак, судом першої інстанції встанвлено, що не всі працівники товариства проживають в місті Каховка. Послуги щодо проживання в готелі, були оплачені ТОВ "Нетафім Україна" безпосередньо на рахунок ФОП ОСОБА_2 , що надавала послуги з проживання. Позивачем були надані контролюючому органу усі первинні документи, що підтверджують надання послуг з проживання в готелі.

Відповідно до пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі-ПК України) визначено, що додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV ПКУ).

Відповідно до вимог пп. "а" 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст. 165 цього Кодексу) у вигляді вартості використання житла, інших об`єктів матеріального або нематеріального майна, що належать роботодавцю, наданих платнику податку в безоплатне користування, або компенсації вартості такого використання, крім випадків, коли таке надання зумовлено виконанням платником податку трудової функції відповідно до трудового договору (контракту) чи передбачено нормами колективного договору або відповідно до закону в установлених ними межах.

Додатково до винятків, також не вважаються додатковим благом платника податку доходи, одержані у формі та розмірах, що підлягають включенню роботодавцем до собівартості реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, а також кошти, вартість послуг, проживання, проїзду, харчування, спортивного одягу, аксесуарів, взуття та інвентарю, колясок для інвалідів, у тому числі які призначені для участі інвалідів в фізкультурно- реабілітаційних та спортивних заходах, лікарських та медико-відновлюваних засобів та інших доходів, наданих (виплачених) платнику податку - учаснику спортивних (крім професійного спорту), фізкультурно-оздоровчих заходів, заходів з фізкультурно-оздоровчої діяльності та фізкультурно-спортивної реабілітації, що фінансуються з бюджету та/або бюджетними організаціями, іншими неприбутковими організаціями, внесеними до Реєстру неприбуткових організацій та установ на дату надання таких коштів.

Платниками податку на доходи фізичних осіб відповідно до пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПКУ податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 ПКУ.

Згідно з пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом.

Отже, для нарахування податку з доходів фізичних осіб податковим агентом необхідна персоніфікація отриманого доходу, тобто одержання доходу безпосередньо конкретним платником податку.

За змістом пп. "а" пп. 170.9.1 п. 170.9 ст. 170 ПК України не є доходом платника податку - фізичної особи, яка перебуває у трудових відносинах із своїм роботодавцем або є членом керівних органів підприємств, установ, організацій, сума відшкодованих йому у встановленому законодавством порядку витрат на відрядження в межах фактичних витрат, а саме, на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) як до місця відрядження і назад, так і за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті), оплату вартості проживання у готелях (мотелях), а також включених до таких рахунків витрат на харчування чи побутові послуги (прання, чищення, лагодження та прасування одягу, взуття чи білизни), на найм інших жилих приміщень, оплату телефонних розмов, оформлення закордонних паспортів, дозволів на в`їзд (віз), обов`язкове страхування, інші документально оформлені витрати, пов`язані з правилами в`їзду та перебування у місці відрядження, в тому числі будь-які збори і податки, що підлягають сплаті у зв`язку із здійсненням таких витрат.

Згідно матеріалів справи, громадяни ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , яким позивач відшкодував витрати на проживання в готелі, перебувають у трудових відносинах з ТОВ "Нетафім Україна" (крім ОСОБА_9 , який звільнений 09.01.2018 року), що не заперечується відповідачем.

На підтвердження понесених витрат на оплату послуг з проживання в готелі товариством було надано акт здачі-прийняття робіт № ОУ-0001270 від 20.12.2018 року (проживання в готелі), складений між ТОВ "Нетафім Україна" та ФОП ОСОБА_2 , платіжне доручення № 1569 від 06.12.2018 року про перерахунок коштів за проживання в готелі ФОП ОСОБА_2 , звіти про використання коштів, виданих на відрядження: ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 ; квитанції до прибуткового касового ордеру; рахунки; наказ від 04.12.2018 року № 172-1 про відрядження ОСОБА_1 ; наказ від 04.12.2018 року №172 та від 22.03.2019 року № 39 про відрядження ОСОБА_6 ; наказ від 05.01.2018 року № 1-1 про відрядження ОСОБА_9 ; наказ № 13 від 19.12.2018 року про проведення річної наради; трудовий договір № 1 від 02.12.2009 року, укладений між ТОВ "Нетафім Україна" та ОСОБА_3 , який проживає АДРЕСА_1 ; трудовий договір № 8 від 02.12.2009 року, укладений між ТОВ "Нетафім Україна" та ОСОБА_8 , який проживає у АДРЕСА_2 ; трудовий договір № 5 від 02.12.2009 року, укладений між ТОВ "Нетафім Україна" та ОСОБА_7 , який проживає у АДРЕСА_3 ; трудовий договір № 32 від 01.11.2011 року, укладений між ТОВ "Нетафім Україна" та ОСОБА_5 , який проживає АДРЕСА_4 ; трудовий договір № 19 від 02.12.2009 року, укладений між ТОВ "Нетафім Україна" та ОСОБА_6 , який проживає АДРЕСА_5 ; трудовий договір № 45 від 01.09.2015 року, укладений між ТОВ "Нетафім Україна" та ОСОБА_4 , яка проживає АДРЕСА_6 ; трудовий договір № 47 від 16.08.2016 року, укладений між ТОВ "Нетафім Україна" та ОСОБА_1 , який проживає АДРЕСА_7 .

Судом першої інстанції обґрунтовано зазначено про те, що у відповідача відсутні підстави для включення до бази оподаткування податком з доходів фізичних осіб сум, які сплачені або компенсовані працівникам за послуги проживання в готелі, оскільки наведені вище витрати пов`язані з виконанням трудових обов`язків, відтак не є доходами фізичних осіб, що отримані ними як додаткове благо.

Таким чином, на думку колегії суддів, висновок податкового органу про заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб на суму 4677,30 грн. (153,66+4523,64) обґрунтовано визнано судом першої інстанції помилковим.

Крім того, податковим органом було встановлено, що в порушення пп. "г" 164.2.17 та пп. "е" 164.2.17 та 164.20.19 п. 164.2, та п. 164.3 ст. 164 ПК України у перевіряємому періоді ТОВ "Нетафім Україна" занижено податок на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті в бюджет на 10093,15 грн. внаслідок не нарахування підприємством податку з доходів, отриманих працівниками у вигляді відшкодування вартості продуктів харчування, придбаних працівниками підприємства у магазинах та заявлених ними до відшкодування за поданими авансовими звітами та занижено податок на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті в бюджет на 10577,20 грн. внаслідок оплати послуг таксі за рахунок підприємства за відсутності первинних документів, які підтверджують використання таксі у виробничих потребах.

Відповідач дійшов висновків, що позивачем не було надано доказів оприбуткування продуктів харчування, а тільки списання. Стосовно оплати послуг таксі податковим органом зазначено, що перевіркою встановлено відсутність документального підтвердження вирішення виробничих питань за умовами використання послуг таксі. Надані до перевірки талони на безкоштовний (за рахунок підприємства) проїзд у таксі не містять визначення пункту відправки та пункту призначення, перелік виробничих питань.

Судом втановлено, що додатками до трудових договорів з працівниками визначено обов`язки роботодавця щодо забезпечення працівників харчуванням по типу "шведський стіл" в офісі компанії. Оприбуткування здійснювалось по фіскальним чекам, у підприємства наявні акти списання продуктів. Стосовно послуг таксі товаристом зазначено, що Додатком № 4 до трудових договорів із співробітниками ТОВ "Нетафім Україна" передбачено, що у зв`язку із віддаленістю офісу компанії від маршрутів руху рейсового міського транспорту роботодавець за власний рахунок забезпечує транспортування працівників від місця проживання до офісу компанії та назад для виконання трудових функцій.

На підтвердження обставин щодо відшкодування вартості продуктів товариством було надано наведені вище трудові договори, додатками до яких передбачено, що роботодавець за власний рахунок забезпечує працівника харчуванням по типу "шведський стіл" в офісі компанії, а також акт про списання товарів від 29.03.2019 року № 52.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції доречно зауважено на тому, що акт перевірки не містить жодних посилань на відсутність актів списання продуктів харчування. В акті перевірки контролюючий орган посилається тільки на ту обставину, що продукти харчування придбані працівниками у магазинах та заявлені ними до відшкодування за поданими авансовими звітами (не пов`язано з відрядженням).

На підтвердження обставин щодо відшкодування працівникам вартості послуг таксі, позивач надав договір № 09/07 від 09.07.2010 року із додатками № 1, № 2 та № 3 щодо визначення вартості послуг за 1 год. та 1 км та щодо підтвердження послуг та складання щомісячних актів виконаних робіт, укладений із ФОП ОСОБА_10 , за умовами якого ФОП зобов`язується надати транспортні послуги по перевезенню співробітників ТОВ "Нетафім Україна", що пов`язані із службовими поїздками, а замовник зобов`язується оплатити надані послуги. Вартість наданих послуг встановлювалась підприємством на підставі використаних талонів на проїзд у таксі, згідно з якими складалися Акти виконаних робіт. Акти виконаних робіт узгоджені посадовими особами підприємства.

За змістом пп. "г" 164.2.17 та пп. "е" 164.2.17 та 164.20.19 п. 164.2, та п. 164.3 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: г) дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст. 165 цього Кодексу) у вигляді суми грошового або майнового відшкодування будь-яких витрат або втрат платника податку, крім тих, що обов`язково відшкодовуються згідно із законом за рахунок бюджету або звільняються від оподаткування згідно з цим розділом; е) вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а також суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку, крім сум, зазначених у пп. 165.1.53 п. 165.1 ст. 165 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що витрати на харчування та надання послуг таксі передбачені трудовими угодами, тобто пов`язані з виконанням трудових обов`язків, на думку колегії суддів безпідставними є висновки податкового органу, що відшкодовані суми є доходами фізичних осіб, що отримані ними як додаткове благо.

Таким чином, за відсутності об`єкта оподаткування (доходу) немає передбачених ПК України підстав для утримання податку на доходи фізичних осіб та, відповідно, військового збору, у зв`язку з чим донарахування відповідачем грошового зобов`язання у сумі 25347,65 грн. згідно з ППР від 23.07.2019 року № , є передчасним.

Підставою для визначення відповідачем податкового зобов`язання з ПДФО за ППР від 23.07.2019 року № у розмірі 25765,90 грн. були такі порушення: заниження податку на суму 4677,30 грн. (153,66+4523,64) - проживання в готелі; на суму10093,15 грн. - харчування; 10577,20 грн. - послуги таксі. Всього: 25347,65 грн.

З метою визначення суми нарахованого податку по кожному із порушень, судом першої інстанції неодноразово витребувалися у податкового органу розрахунок суми ППР від 23.07.2019 року № у розрізі порушень, проте відповідного розрахунку відповідачем суду надано не було.

Згіно розрахунків податкового органу, ПДФО складається із 153,6грн., 4523,64 грн., 10093,15 грн. та 10577,20 грн., однак пояснень щодо того, яке порушення вплинуло на донарахування решти податку - 418,25 грн. Контролюючим органом не надано.

За таких обставин, судом першої інстанції обґрунтовано скасовано податкове повідомлення-рішення від 23.07.2019 року № .

Водночас, військовий збір є суміжним із ПДФО, а тому за наведених підстав податкове повідомлення-рішення 23.07.2019 року № підлягає скасуванню повністю.

Стосовно вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 23.07.2019 року № Ю- з ЄСВ у сумі 12038,50 грн. та рішення від 23.07.2019 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 6015,46 грн., колегія суддів зазначає таке.

Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року № 2464-VI визначаються правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок нараховується, для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Згідно ч. 3 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Положеннями ч. 5 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Згідно ч.2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Частиною 4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Відповідно до п. 11 ч. 3 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Так, за результатами перевірки податковим органом донараховано позивачу ЄСВ у сумі 12038,50 грн.

Як встановлено судом, товариством не заперечувалося правомірність нарахування ЄСВ у розмірі 11453,05 грн., тобто позивач погодився із визначенням підприємству вказаної суми недоїмки.

Водночас стосовно решти суми ЄСВ - 585,45 грн. позивач зазначив, що за висновками відповідача дана сума ЄСВ виникла внаслідок не включення до фонду оплати праці вартості сплачених за рахунок підприємства послуг мобільного зв`язку працівнику ОСОБА_9 . Позивач заперечував щодо таких висновків відповідача, оскільки ОСОБА_9 звільнений 09.01.2018 року та при звільненні не повернув виданий йому мобільний телефон із номером телефону, який свого часу був закріплений за ним. Бухгалтерією було визнано дохід вказаного працівника, а номер телефону було заблоковано, про що свідчить довідка надана ПРаТ "МТС Україна".

Податковим органом під час перевірки встановлено та наведено у Додатку 8 до акту перевірки, що починаючи з січня 2018 року по березень 2019 року ОСОБА_9 користувався мобільним зв`язком за номером телефону - НОМЕР_1 , а тому відповідачем, виходячи із вартості послуги, розраховано ЄСВ у сумі 585,45 грн.

Згідно наказу по підприємству від 10.08.2010 року № 33 "Про використання мобільного зв`язку" складено перелік осіб, які забезпечені мобільним зв`язком та перелік співробітників, яким дозволяється користуватись послугами міжнародного роумінгу. Також даним наказом встановлено, що у випадку звільнення працівника, він повинен повернути, наданий йому у користування мобільний телефон.

ОСОБА_9 звільнений 09.01.2018 року.

Згідно листів ПРаТ "МТС Україна" тарифний пакет RED Business SIM-карта НОМЕР_1 закріплено за підприємством, знаходиться у резервуванні, та є заблокованим з 09.01.2018 року на прохання ТОВ "Нетафім Україна".

Отже нарахування ЄСВ у сумі 585,45 грн. з оплачених за номером звільненого 09.01.2018 року працівника підприємства ОСОБА_9 є неправомірним, а тому судом обґрунтовано скасова вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 23.07.2019 року № Ю- у частині нарахування з ЄСВ у сумі 585,45 та рішення від 23.07.2019 року № в частині застосування штрафних санкцій у сумі 288,94 грн.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення про часткове задоволення позовних вимог ТОВ "Нетафім Україна", при цьому, на думку колегії суддів, доводам позивача, якими він обґрунтовував правомірність своїх дій у наданому відзиві на позов, судом першої інстанції була надана належна правова оцінка, а доводи апеляційної скарги зазначені на спростування вказаного, не знайшли свого підтвердження.

Суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29). Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

На думку колегії суддів, в апеляційній скарзі не наведено нових доводів, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Враховуючи, що суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки, справа віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції, згідно ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нетафім-Україна" до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про скасування податкових повідомлень-рішень та вимоги про сплату боргу (недоїмки) - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного тексту судового рішення 02.07.2020р.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Турецька І.О. Шеметенко Л.П.