Справа № 826/4870/17
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2020-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2020 року м. Київ № 826/4870/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Смолія І.В., розглянувши в порядку письмового провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Національного університету оборони України імені Івана Черняховського до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Національний університет оборони України імені Івана Черняховського (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Держпраці у Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправними дії щодо проведення повторної позапланової перевірки у період з 23.01.2017 року по 31.01.2017 року за повторним зверненням ОСОБА_1 щодо порушення вимог про працю; визнати протиправним та скасувати припис №26-202/83-57 від 31.01.2017 року, винесений державним інспектором ГУ Держпраці у Київській області Марченко О.Ю., про усунення порушень вимог законодавства України про працю.

Обґрунтовуючи свої вимоги ти, що повторна перевірка, проведена головним державним інспектором Марченко О.Ю. є незаконною, а висновок про порушення Університетом вимог законодавства про працю є безпідставним у зв`язку з чим припис від 31.01.2017 року №26-202/83-57 є таким, що підлягає скасуванню.

Крім того, позивач також зазначає, що абз.11 ч.1 ст.6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" чітко врегульовано, що повторне проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю) за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю), забороняється.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.04.2017 року відкрито провадження у справі, запропоновано відповідачу надати письмові пояснення щодо позову, призначено в судове засідання на 27.04.2017 року.

27 квітня 2017 року відповідачем надано письмові заперечення на позов, просить суд відмовити у його задоволенні з тих підстав, що під час повторної перевірки за повторним зверненням гр. ОСОБА_1 було виявлено порушення вимог ч.3 ст.119, ст.39-1 КЗпП України та п.2.3, п.2.5 глави 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 року, про що було зафіксовано в акті перевірки. Зазначає, що відповідачем мало обґрунтовані підстави для винесення оскаржуваного припису.

17 квітня 2017 року представником позивача надіслано до суду клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Шевченківським районним судом м. Києва справи №761/33202/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Національного університету оборони України імені Івана Черняховського про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та зобов`язання вчинити певні дії. Зокрема зазначає, що даний спір вирішується про той самий предмет, що був предметом перевірки університету відповідачем, а саме: ст.119 КЗпП України при звільненні з посади старшого викладача кафедри підготовки офіцерів запасу ОСОБА_1 в період часткової мобілізації у зв`язку із закінченням строку трудового договору.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2017 року зупинено провадження у справі.

07 червня 2019 року представником позивача порушено питання про поновлення провадження у справі з підстав набрання законної сили рішення Шевченківського районного суду м. Києва по справі №761/33202/16-ц.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.08.2019 року поновлено провадження у справі та призначено до судового розгляду на 17.09.2019 року, що в подальшому відкладено для отримання додаткових доказів до 22.10.2019 року.

22 жовтня 2019 року вирішено розглядати справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

Як вбачається з матеріалів справи попередня позапланова перевірка з питань додержання законодавства про працю при звільненні ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням строку трудового договору проводилась відповідачем з 22.07.2016 року по 29.07.2016 року.

Перевірка проводилась на підставі звернення ОСОБА_1 щодо порушення університетом вимог ст.119 КЗпП України при його звільненні з посади старшого викладача кафедри підготовки офіцерів запасу в період часткової мобілізації у зв`язку із закінченням строку трудового договору (а.с.11).

За результатами здійснення перевірки відповідачем складено акт перевірки додержання суб`єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування №26-214/845 від 29.07.2016 року, в якому зазначено про порушення університетом вимог ст.119 КЗпП України при звільненні з роботи ОСОБА_1 в період часткової мобілізації у зв`язку із закінченням строку трудового договору на підставі п.2 ст.36 КЗпП України (а.с.12-18).

На підставі зазначеного акта відповідачем було винесено припис №26-214/845-692 від 29.07.2016 року, яким встановлено порушення норм ст.119 КЗпП України та приписано дотримуватися зазначених норм (а.с.19).

26 грудня 2016 року ОСОБА_1 повторно звернувся із заявою до відповідача із вимогою скасувати припис №26-214/845-692 від 29.07.2016 року та провести повторну перевірку щодо порушення університетом вимог ст.119 КЗпП України при його звільненні з посади старшого викладача кафедри підготовки офіцерів запасу в період часткової мобілізації у зв`язку із закінченням строку трудового договору (а.с.20-23).

На підставі вище зазначеного звернення відповідачем прийнято рішення про проведення позапланової перевірки з 23.01.2017 року по 31.01.2017 року за фактом порушення університетом вимог ст.119 КЗпП України при звільненні ОСОБА_1 з посади старшого викладача кафедри підготовки офіцерів запасу в період часткової мобілізації у зв`язку із закінченням строку трудового договору (а.с.24).

За результатами здійснення повторної перевірки головним державним інспектором було складено акт перевірки додержання суб`єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування №26-202/83 від 31.01.2017 року (а.с.25-36), в якому зазначено наступні порушення: вимог ч.3 ст.119 КЗпП України, вимог ст.39-1 КЗпП України, п.п.2.3, 2.5 глави 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

На підставі зазначеного акта 31.01.2017 року було винесено припис №26-202/83, яким встановлено забезпечити виконання зазначених в акті порушень.

Не погоджуючись з висновками акту №26-202/83 університетом подана скарга, у задоволенні якої було відмовлено, згідно відповіді Державної служби України з питань праці (а.с.39-44).

Позивач, вважаючи висновки, викладені в акті та приписі в результаті повторної перевірки протиправними, звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 року № 877-V.

Відповідно до статті 1 Закону №877-V державний нагляд (контроль) це - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно з ч.4 ст.2 Закону №877-V заходи контролю здійснюються органами ... державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Згідно зі ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Крім зазначеної норми КЗпП України, інших законів, що визначали б особливості здійснення заходів контролю органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, немає. Відповідно, положення Закону №877-V застосовуються до здійснення заходів контролю в цілому, без винятків.

Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону №877-V виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

Відповідно до абз.3 ст.1 Закону №877-V заходами державного нагляду (контролю) визнаються планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Ст. 6 вказаного Закону встановлено, що підставами для проведення позапланових заходів є, зокрема, звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинили шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

У такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі-підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб`єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред`явили документи, передбачені цим абзацом.

Згідно з абз. 11 ч. 1 ст. 6 Закону №877-V повторне проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю) за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю), забороняється.

Згідно з матеріалами справи позаплановий захід контролю - інспекційне відвідування згідно з наказом Головного управління Держпраці у Київській області від 18.01.2017року №114 мало повторний характер, оскільки попередньо, на підставі звернення позивача до Територіальної Державної інспекції з питань праці в м. Києві від 06.07.2016 року, наказу Головного управління Держпраці у Київській області від 20.07.2016 року №1262 та направлення на проведення позапланової перевірки від 20.07.2016 року №1032, головним державним інспектором з праці з питань додержання законодавства про працю Марченко Оленю Юріївною було проведено інспекційне відвідування на предмет дотримання Університетом вимог законодавства про працю, за результатом якого прийнято припис дотримуватись норм ст.119 КЗпП України, але, на думку заявника, проведення повторної перевірки є необхідним у зв`язку з тим, що трудові відносини набули характер безстроковості, а його звільнення з роботи за п.2 ст.26 КЗпП України є незаконним.

Судом встановлено, що результати інспекційного відвідування, у період з 23.01.2017 по 31.01.2017, оформлені актом № 26-202/83, який містить висновок про порушення Університетом вимог законодавства про працю, а саме, гарантій встановлених ч.3 ст. 119 КЗпП під час звільнення ОСОБА_1 .

На підставі даних акта інспекційного відвідання, відповідачем винесено припис від 31.01.2017 р. № 26-202/83-57, яким зобов`язано позивача вжити заходів щодо виконання вимог ч.3 ст.119 КЗпП відносно ОСОБА_1 , забезпечити виконання вимог ст.39-1 КЗпП України, забезпечити виконання вимог п.2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників та внести до трудової книжки ОСОБА_1 запис відносно наказу Університету від 18.06.2015 №131 щодо звільнення останнього від роботи з 18.06.2015 року на період часткової мобілізації, забезпечити виконання вимог п.2.5 глави 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників та внести до особової картки ОСОБА_1 наказ Університету від 18.06.2015 №131 щодо звільнення останнього від роботи з 18.06.2015 року на період часткової мобілізації.

Також, судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19.09.2017 року позов ОСОБА_1 до Національного університету оборони України ім. Івана Черняховського про скасування наказу про звільнення; поновлення на роботі; стягнення заробітної плати; зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано незаконним п. 8 наказу начальника Національного університету оборони України ім. Івана Черняховського Телелим В.М. № 186 від 31 серпня 2015р., про звільнення ОСОБА_1 з посади старшого викладача кафедри підготовки офіцерів запасу, у зв`язку із закінченням строку трудового договору на підставі п.2 ст.36 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого викладача кафедри підготовки офіцерів запасу Національного університету оборони України ім. Івана Черняховського з 31 серпня 2015р. Стягнуто з Національного університету оборони України ім. Івана Черняховського 195 762,05 /сто дев`яносто п`ять тисяч сімсот шістдесят дві/ грн. 05 коп. - середній заробіток за час вимушеного прогулу, без врахування відповідних податків й інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з Національного університету оборони України ім. Івана Черняховського в дохід держави судовий збір у розмірі 3060 /три тисячі шістдесят/ грн. 02 коп. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді старшого викладача кафедри підготовки офіцерів запасу, Національного університету оборони України ім. Івана Черняховського та виплати йому заробітної плати за один місяць, виходячи із середньоденної заробітної плати у розмірі 378 /триста сімдесят вісім/ грн. 65 коп. без врахування відповідних податків й інших обов`язкових платежів.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30.10.2017 року зобов`язано Національний університет оборони України ім. Івана Черняховського внести до трудової книжки ОСОБА_1 запис, на підставі п.7 наказу начальника Національного університету оборони України ім. Івана Черняховського Телелим В.М. від 18 червня 2016р. №131, про звільнення ОСОБА_1 від роботи з 18 червня 2015р. на період часткової мобілізації зі збереженням на цей період місця роботи і середньої заробітної плати, відповідно до ч. 3 ст.119 КЗпП України.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 06 грудня 2017 року апеляційну скаргу НУО України ім. І. Черняховського задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 вересня 2017 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 16 вересня 2016 року відмовлено. Зобов`язано НУО України ім. І. Черняховського протягом одного місяця з дня набрання цим рішенням законної сили виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію середнього заробітку за період з 01 вересня 2015 року по 15 вересня 2016 року відповідно до ч. 3 ст. 119 КЗпП України.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 22 лютого 2018 року додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до НУО України ім. І. Черняховського про зобов`язання внести до трудової книжки ОСОБА_1 запис на підставі п. 7 наказу начальника НУО України ім. І. Черняховського Телелима В.М. від 18 червня 2016 року №131 про звільнення ОСОБА_1 від роботи з 18 червня 2015 року на період часткової мобілізації зі збереження на цей період місця роботи, середньої заробітної плати відповідно до ч. 3 ст. 119 КЗпП України відмовлено.

Постановою про ухвалення додаткового рішення Апеляційного суду міста Києва від 13 березня 2018 року залишено без змін рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 вересня 2017 року в частині позовних вимог про визнання незаконним п. 8 наказу начальника НУО України ім. І. Черняховського Телелима В.М. від 31 серпня 2015 року №186 про звільнення ОСОБА_1 з посади старшого викладача кафедри підготовки офіцерів запасу у зв`язку із закінченням строку трудового договору на підставі п.2 ч. 1 ст.36 КЗпП України.

Постановою Верховного суду від 25 липня 2018 року рішення Апеляційного суду м.Києва від 06 грудня 2017 року в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за період з 01 вересня 2015 року по 15 вересня 2016 року відповідно до ч. 3 ст. 119 КЗпП України скасовано, справа в цій частині направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. У решті рішення Апеляційного суду міста Києва від 06 грудня 2017 року залишено без змін.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 13.09.2018 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 вересня 2017 року в частині стягнення середньої заробітної плати змінено та викладено у наступній редакції: «Позов ОСОБА_1 до Національного університету оборони України імені Івана Черняховського про стягнення середньої заробітної плати за період з 01 вересня 2015 року по 15 вересня 2016 року задовольнити. Стягнути з Національного університету оборони України імені Івана Черняховського на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період з 01 вересня 2015 року по 15 вересня 2016 року у розмірі 92 038 (дев`яносто дві тисячі тридцять вісім) гривень 45 (сорок п`ять) копійок без врахування відповідних податків й інших обов`язкових платежів».

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 грудня 2019 року касаційну скаргу Національного університету оборони України імені Івана Черняховського залишено без задоволення, а постанову Апеляційного суду м. Києва від 13 вересня 2018 року без змін.

В результаті розгляду справи №761/33202/16-ц судами було встановлено про відсутність правових підстав для поновлення ОСОБА_1 на роботі, також встановлено, що внесення записів до трудової книжки про мобілізацію працівника не передбачено Інструкцією про порядок ведення трудових книжок, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціальної захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція від 29 липня 1993 року № 58). Такі відомості будуть зараховані до стажу військовослужбовців на підставі записів у його військовому квитку та документів, наданих відповідними держорганами.

Таким чином, вирішення спірних питань як під час повторної перевірки, так і під час розгляду позову ОСОБА_1 , встановено судовими рішення у справі №761/33202/16-ц, у свою чергу, складений акт інспекційного повторного відвідування з викладеними у ньому висновками, є доказом, здобутим з порушенням закону, й не має юридичної значимості, а тому прийняте на його підставі рішення (припис №26-202/83-57 від 31.01.2017 року), не може бути визнано правомірним.

Відповідно до ч.2 ст.3 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що припис №26-202/83-57 від 31.01.2017 року, прийнятий за насідками протиправних дій, є протиправним та підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 72-77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Держпраці у Київській області щодо проведення повторної позапланової перевірки Національного університету оборони України імені Івана Черняховського у період з 23.01.2017 року по 31.01.2017 року за повторним зверненням ОСОБА_1 щодо порушення вимог про працю.

Визнати протиправним та скасувати припис №26-202/83-57 від 31.01.2017 року, винесений державним інспектором ГУ Держпраці у Київській області Марченко О.Ю., про усунення порушень вимог законодавства України про працю.

Присудити до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Київській області на користь Національного університету оборони України імені Івана Черняховського 1 600,00 грн. судового збору.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст.ст.295-297 КАС України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Смолій