Справа № 160/11062/19
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіНіколайчук С.В.
при секретарі судового засіданняФедуркіній А.В.
представника позивача представника відповідача Нікульніков Ю.В., Пономаренко О.О.,
07 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, у якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення форми «Ф» головного управління ДФС у Дніпропетровській області:
На думку позивача, оскаржувані податкові повідомлення-рішення та вимога є протиправними, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
На виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року на адресу суду від відповідача 04 грудня 2019 року надійшов відзив на позовну заяву.
В наданому до суду відзиві зазначено, що законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу поорендній платі за земельні ділянки, незалежно від того, чи співпадає її розмір з визначеним у договори. Диспозиція розглядуваної норми чітко розрізняє розмір орендні плати (яка визначається договором) та річну суму платежу (яка, в свою чергу, не може бути меншою від затвердженого законодавцем розміру). Отже, незалежно від того, чи вносилися зміни до змісту договору оренди в частині встановлення розміру орендної плати, Податковий кодекс України вимагає аби річний платіж був не менше трикратного розміру земельного податку. Таким чином, норми Податкового кодексу України застосовують поняття річна сума платежу, яке не є безпосередньо прив`язаним до змісту договору і не є тотожні поняттю «орендна плата». Відтак, орендна плата може бути однією, а річна сума платежу - іншою. Пріоритет у такому разі варто надавати нормам Податкового кодексу України, які регулюють справляння податків і зборів, адже до них належить орендна плата. При цьому, виходячи з принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 Податкового кодексу України, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України. Отже, з набранням чинності Податкового кодексу України річний розмір орендної плати, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимога підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою да перегляду встановленого розміру орендної плати.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року витребувано від ОСОБА_1 додаткові докази, а саме: докази оплати нарахованих позивачем у деклараціях сум з орендної плати за землю за 2017, 2018, 2019 роки.
18 грудня 2019 року представником відповідача надано суду відповідь на відзив, в якій викладено незгоду з позицією відповідача, викладеній у відзиві, аналогічну викладеній у позовній заяві.
09 січня 2020 року представником позивача надані суду пояснення, в яких зазначено про відсутність повноважень у відповідача та підстав для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18 лютого 2020 року о 14:20 год.
Оскільки в судове засідання, призначене на 18 лютого 2020 року, представники сторін не з`явились, судом підготовче засідання перенесено на 05.03.2020 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2020 року продовжено підготовче провадження на 30 днів, підготовче засідання призначено на 31.03.2020 року.
09 березня 2020 року представником позивача надані суду письмові пояснення з викладенням правової позиції, аналогічної викладеній в позовній заяві та відповіді на відзив.
07 квітня 2020 року від позивача надійшло клопотання про уточнення позовних вимог.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року клопотання ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог від 07.04.2020 року - повернуто позивачу без розгляду.
27 квітня 2020 року від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Представники сторін в судове засідання, призначене на 28 квітня 2020 року не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Судом на місці ухвалено замінити неналежного відповідача головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на належного головне управління ДПС у Дніпропетровській області, відкласти розгляд справи на 28 травня 2020 року.
В судове засідання, призначене на 28 травня 2020 року, з`явились представники сторін, підтримали обрані правові позиції, судом оголошено перерву у розгляді справи до 18 червня 2020 року.
В судове засідання, призначене на 18 червня 2020 року, з`явились представники сторін, підтримали раніше обрані правові позиції.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України.
17.04.2019 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області нараховано позивачу суми податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб наступними податковими повідомленнями-рішеннями:
Згідно з п.7 даного договору оренди річна орендна плата вноситься орендаремвиключно у грошовій формі незалежно від результатів діяльності орендаря у трикратної розмірі земельного податку, що встановлюється Податковим кодексом України, на підставі витягу із технічної документації (або довідки) про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виконані управлінням Держкомзему у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області.
Згідно з п. 10 договору розмір нормативно грошової оцінки не є сталим і змінюється у зв`язку з проведенням її щорічної індексації та на підставі інших вимог діючого законодавства. Орендар самостійно зобов`язується щорічно відповідно до інформації Держкомзему про коефіцієнт індексації грошової оцінки земель, опублікований в засобах масової інформації, здійснювати індексацію грошової оцінки земельної ділянки.
Згідно з п.11 обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначеноїзаконодавством, за затвердженою Кабінетом Міністрів формою.
Згідно з п 12 розмір та сума орендної плати переглядається без внесення змін до цього договору у разі:
- зміни умов господарювання, передбачених договором;
- зміни (збільшення або зменшення за рішеньям міської ради) розмірів річно орендної плати за землю, базової вартості 1 кв. м земель міста, розмірів земельного податку підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством;
- погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, ще підтверджується документами;
- в інших випадках, передбачених законодавством та цим договором.
До позовної заяви позивачем додані податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), а саме:
Судом були витребувані від позивача докази сплати за вказаними деклараціями, проте відповідні докази на вимогу суду надані не були, оскільки, як зазначено представником позивача, останній не вважав за необхідне надання суду таких доказів, та стверджував, що вони не є предметом розгляду у даній справі.
Отже, підтверджень сплати задекларованих сум орендної плати з фізичних осіб за спірну ділянку, суду не надано.
Згідно з витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель ділянки підготовленої управлінням Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області за №264 від 09.02.2016року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,5157 га,яку використовує ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ), становить в 2016 році 15622718,94 грн. (з урахуванням коефіцієнту індексації за 2014 року та за 2015 року - 1,7898).
Криворізькою міською радою прийнято рішення від 24.06.2015 року за №3727 «Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати та пільг зі сплати за землю на території м.Кривого Рогу», яким затвердженні та введені у дію з 01.01.2016 року ставки податку за земельні ділянки на території міста, відповідно до Земельного кодексу України від 25.10.2001 року №2768-ІІІ та Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ, Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів в Україні».
29.03.2017 року за №1522 Криворізькою міською радою прийнято рішення «Про внесення змін до рішення міської ради від 24.06.2015 №3727 «Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати та пільг зі сплати за землю на території міста Кривого Рогу» на 2017 рік.
Згідно з пунктом 5 Рішення №1522, розмір орендної плати за користування земельними ділянками комунальної власності складає 0,9% від нормативної грошової оцінки земель міста, затвердженої рішенням міської ради від 24.06.2015 року №3728 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу».
Згідно з вимогами Податкового кодексу України рішення №1522 відділом адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Криворізького північного управління ГУ ДФС у Дніпропетровській проведено нарахування громадянину ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за період 01.01.2017-31.12.2017р.р., 01.01.2018-31.12.2018р.р. та 01.01.2019- 31.12.2019р. ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 447122,22 грн., а саме:
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.
Відповідно до п.п.14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Відповідно до п.п.14.1.136 п.14.1 ст.14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Відповідно до положень п.287.10 ст.287 ПК України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.
Згідно з п.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного, подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Положення ст.102 Податкового кодексу України не передбачають обов`язку відповідача провести перевірку для визначення суми грошового зобов`язання, в той час контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків.
Зі змісту Земельного кодексу України та Закону України "Про оренду землі" користування землею в Україні є платним.
З 1 січня 2011 року набрав чинності Податковий кодекс України, який відповідно до пункту 1.1 статті 1 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, і, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
За змістом підпункту 9.1.10 пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Відповідно до пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, - це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності.
ПК України визначив обов`язки орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати.
Справляння плати за землю, в тому числі і орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу XIII ПК України.
Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно зі статтею 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Відповідно до підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.
Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 288 ПК України).
Підпунктами 288.5.1 і 288.5.2 пункту 288.5 статті 288 зазначеного Кодексу встановлено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.
Оскільки плату за землю у формі орендної плати за землі комунальної та державної власності віднесено Верховною Радою України до загальнодержавних податків і зборів згідно з переліком, наведеним у статті 9 Податкового кодексу України, логічним завершенням аналізу наведених правових норм є висновок про те, що розмір орендної плати за вказані ділянки є нормативно-регульованою ціною із визначеними мінімальною та максимальною межами.
Тобто, законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним у договорі.
Таким чином, починаючи з 01 січня 2011 року на адміністрування орендної плати та відносини, що виникають при оренді земельної ділянки комунальної та державної власності, поширюються приписи Податкового кодексу України з усіма правилами обрахування орендної плати та наслідками недотримання порядку нарахування та справляння цього обов`язкового платежу.
Саме із зазначеного часу мінімальний розмір річної орендної плати за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності та грошову оцінку яких встановлено, становить 3 % від їх нормативної грошової оцінки.
Наведені правові норми свідчать про те, що з набранням чинності Податковим кодексом України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.
Враховуючи викладене, річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.
При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК України, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу.
Диспозиція пункту 288.5 статті 288 ПК України чітко розрізняє розмір орендної плати, яка визначається договором, та річну суму платежу, яка не може бути меншою від затвердженого законодавцем розміру.
Отже, незалежно від установленого договором розміру орендної плати сума річного платежу не повинна бути меншою від розміру, встановленого чинним законодавством, що регулює означені правовідносини.
Зважаючи на законодавче закріплення мінімального та максимального розміру орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності, суд вважає, що після набрання чинності Податковим кодексом України позивач мав самостійно перерахувати розмір орендної плати з урахуванням обмежень, визначених підпунктами 288.5.1 та 288.5.2 пункту 288.5 статті 288 ПК України.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже неодноразово була висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 24 квітня 2015 року (справа № 131а15), від 14 березня 2017 року (справа № 21-2246а16), а також Верховним Судом у постановах від 24 січня 2018 року (справа № 817/206/15), від 07 березня 2018 року (справа № 813/6875/14), від 29 серпня 2018 року (справа № 804/1866/16), від 20 листопада 2018 року (справа №813/269/18) від 28 березня 2019 року (справа №814/1834/16), і відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Як з`ясовано судом, відповідачем отримано витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель ділянки, підготовленого управлінням Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області за №264 від 09.02.2016року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,5157 га, яку використовує ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) становить в 2016 році 15622718,94 грн. (з урахуванням коефіцієнту індексації за 2014 року та за 2015 року - 1,7898).
Криворізькою міською радою прийнято рішення від 24.06.2015 року за №3727 «Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати та пільг зі сплати за землю на території м.Кривого Рогу», яким затвердженні та введені у дію з 01.01.2016 року ставки податку за земельні ділянки на території міста, відповідно до Земельного кодексу України від 25.10.2001 року №2768-ІІІ та Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ, Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів в Україні».
29.03.2017 року за №1522 Криворізькою міською радою прийнято рішення «Про внесення змін до рішення міської ради від 24.06.2015 №3727 «Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати та пільг зі сплати за землю на території міста Кривого Рогу» на 2017 рік.
Так, згідно з пунктом 5 рішення №1522, розмір орендної плати за користування земельними ділянками комунальної власності складає 0,9% від нормативної грошової оцінки земель міста, затвердженої рішенням міської ради від 24.06.2015 року №3728 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу».
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року.
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель (п.289.2 ст.289 ПК України).
Судом встановлено, що відповідно до пунктів 10,11 договору розмір нормативної грошової оцінки не є сталим і змінюється у звязку з проведенням її щорічної індексації та на піставі інших вимог законодавства.
Зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки та її індексація проводиться без внесення змін та доповнень до цього договору.
Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначеноїзаконодавством, за затвердженою Кабінетом Міністрів формою.
Таким чином, умовами договору оренди чітко встановлено, що визначення розміру орендної плати залежить від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а зміна нормативної грошової оцінки такої земельної ділянки є підставою для перегляду орендної плати.
Спірними податковими повідомленнями-рішеннями контролюючий орган нарахував позивачеві грошові зобов`язання, виходячи з наступного:
Приписами п.п.14.1.42 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що дані державного земельного кадастру - це сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики, розподіл серед власників землі та землекористувачів, підготовлених відповідно до закону.
Відповідно до ч.1 ст.38 Закону України "Про державний земельний кадастр" відомості з державного земельного кадастру надаються у формі: витягів з Державного земельного кадастру про об`єкт Державного земельного кадастру; довідок, що містять узагальнену інформацію про землі (території), за формою, встановленою Порядком ведення Державного земельного кадастру; викопіювань з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану); копій документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру.
Пунктом 286.1 статті 286 Податкового кодексу України визначено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Відповідні центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до підпункту 271.1.1 пункту 271.1 статті 271 Податкового кодексу України базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.
Відповідно до пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Згідно з п.289.3 ст.289 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.
У пункті 4 Порядку подання інформації про платників податків, об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2011 № 1386 зазначено, що Держгеокадастр та Мін`юст подають щомісяця до 10 числа, а також на запит територіального органу ДФС за місцезнаходженням земельної ділянки або ДФС інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю та єдиного податку, в тому числі: Держгеокадастр - про земельні ділянки, зокрема про кадастровий номер земельної ділянки, дату реєстрації у Державному земельному кадастрі, дату державної реєстрації земельної ділянки (відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою чи договору оренди), площу відповідно до правовстановлюючих документів, цільове призначення та місце розташування земельної ділянки, дату та значення нормативної грошової оцінки, частку кожного із співвласників земельної ділянки (у разі коли земельна ділянка перебуває у спільній частковій власності), а також про землевласників або землекористувачів, зокрема найменування та місцезнаходження або прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання землевласника або землекористувача.
Оскільки позивачем декларувались суми орендної плати без врахування нормативної грошової оцінки земельної ділянки в період 2017-2019 років, цілком обґрунтованим є збільшення контролюючим органом позивачу суми грошового зобов`язання з орендної плати за спірним податковим повідомленням-рішенням.
Суд зазначає, що пункт 287.10 статті 287 Податкового кодексу України фактично визначає, якими повноваженнями наділений контролюючий орган в частині того, в межах яких строків він має право нарахувати податкове зобов`язання платнику. Тобто, вказана норма передбачила з 01.01.2018 року право контролюючого органу при визначенні платнику податкового зобов`язання враховувати строки, визначені пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України.
Так, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті податковим органом 17.04.2019, тобто в момент, коли у нього вже було право визначати податкове зобов`язання в межах строків, встановлених пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України.
Стосовно позиції позивача про відсутність повноважень у відповідача на прийняття оскаржувани податкових повідомлень-рішень, суд зазначає таке.
Відповідно до п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Згідно з п. 286.5 ст. 286 ПК України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.
На підставі п. 287.5 ст. 287 ПК України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Представник позивача, наводячи вказані норми, зазначає, що позивач не є платником податку в розумінні наведених норм, а є орендарем та відносини щодо справляння орендної плати за землю регулюються договором.
Відповідно до Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею; земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (ст. 2, 3).
Використання землі в Україні є платним; об`єктом плати за землю є земельна ділянка; плата за землю справляється відповідно до закону (ст. 206 Земельного кодексу України).
Закон України "Про оренду землі" визначає, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (ст. 1 Закону).
Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ст. 2 Закону).
Згідно зі ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
З 01.01.2011 набрав чинності Податковий кодекс України який, відповідно до пункту 1.1 статті 1 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, і, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
За змістом підпункту 9.1.10 пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - це обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
Справляння плати за землю, в тому числі і орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу ХIII Податкового кодексу України.
Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 288 Податкового кодексу України).
З аналізу наведного, судом встановлено, що орендна плата за землю фактично є різновидністю плати за землю, вказані правовідносини врегульовані главою ХIII Податкового кодексу України, а тому твердження позивача про відсутність підстав та компетенції у контролюючого органу для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
Також, позивачем під час розгляду справи зазначено, що розрахунок до податкового повідомлення-рішення підписала не уповноважена особа, оскільки оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, а розрахунок підписано представником головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, проте, представником відповідача надані пояснення, що на вимогу суду надано розрахунок до рішення, який підписаний уповноваженою особою головного управління ДПС у Дніпропетровській області, яка працювала на момент винесення ухвали суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на вищевикладене та приписи ч.2 ст.2 КАС України, суд вважає, що відповідач, приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення та вимогу, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому позов не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судовий збір на користь позивача стягненню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 241 - 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 30 червня 2020 року.

Суддя С.В. Ніколайчук