Справа № 826/18210/13-а
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

01 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Єгорової Н.М., суддів Коротких А.Ю., Федотова І.В., розглянувши заяву Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фикс» до Головного управління Державної казначейської служби у Шевченківському районі м. Києва, Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання дій протиправними, стягнення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 грудня 2019 заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Фикс" про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення задоволено; зобов`язано Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві внести до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування з ПДВ товариству з обмеженою відповідальністю "ФИКС" в розмірі 10949450,00 грн. за травень 2013 року; у задоволенні заяви про заміну боржника у виконавчому листі № 826/18210/13 відмовлено.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2020 року вперше подану ГУ ДПС у м. Києві апеляційну скаргу повернуто апелянту у зв`язку із ненаданням документу про сплату судового збору.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції Головне управління Державної податкової служби у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Фикс" про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення відмовити повністю.

Перевіривши апеляційну скаргу, суд ухвалою від 09 червня 2020 року залишив її без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 295 КАС України, а саме - апелянтом пропущено п`ятнадцятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду, а викладені у заяві про поновлення строку причини поважними визнані не були. Апелянту було надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги - десять днів з моменту отримання копії ухвали від 09 травня 2020 року, але не раніше дня закінчення карантину, запровадженого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Як вбачається за матеріалів справи, копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху апелянт отримав 11 червня 2020 року, про що свідчить наявна у матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

На виконання вимог даної ухвали ГУ ДПС м. Києві на адресу суду направлено заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, яку обґрунтовано тим, що першочергову скаргу було подано з дотриманням процесуального строку. Крім того, у заяві наголошено на тому, що звернення сторони із заявою про поновлення строку є підставою для прийняття апеляційної скарги до розгляду, а КАС України не містить застережень щодо неможливості повторного подання апеляційної скарги у межах річного строку з моменту складання повного тексту судового рішення.

Надаючи оцінку наведеним доводам, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Як було встановлено в ухвалі 09 травня 2020 року, повний текст оскаржуваного рішення було отримано апелянтом не пізніше 28 грудня 2019 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи відбитком штампу відділення поштового зв`язку на конверті, в якому до суду надійшла вперше подана апеляційна скарга(а.с. 115). Отже, останнім днем подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції було 13 січня 2020 року. Проте апеляційну скаргу подано до відділення поштового зв`язку 04 травня 2020 року, тобто поза межами встановленого приписами КАС України процесуального строку.

При цьому судом враховується, що вперше подану ГУ ДПС у м. Києві апеляційну скаргу було залишено без руху ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2020 року у зв`язку з несплатою судового збору, копію якої отримано податковим органом 30 січня 2020 року. Вказаним судовим рішенням було надано десятиденний строк для усунення недоліків. У зв`язку з неподанням документу про сплату судового збору в установлений строк суд ухвалою від 10 березня 2020 року повернув ГУ ДПС у м. Києві вперше подану останнім апеляційну скаргу, відмовивши у задоволенні поданого клопотання про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги. Тобто, відповідач мав достатній визначений законодавцем строк для сплати судового збору.

Крім іншого, суд звертає увагу на те, що додане до апеляційної скарги платіжне доручення № 324 від 13 лютого 2020 року про сплату судового збору на суму 1 921,00 грн. свідчить, що його сплату було здійснено 14 лютого 2020 року, водночас, як вбачається з матеріалів справи, копію платіжного доручення було направлено до суду апеляційної інстанції лише 10 березня 2020 року, тобто майже через місяць з моменту сплати судового збору. Викладене свідчить, що апелянт мав об`єктивну можливість надати суду документ про сплату судового збору до моменту постановлення ухвали про повернення вперше поданої останнім апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Судом враховується, що підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк подання апеляційної скарги.

Сама по собі сплата судового збору суб`єктом владних повноважень не може бути безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції за відсутності належного підтвердження вчинення таким суб`єктом дій, спрямованих на забезпечення апеляційного оскарження судового рішення.

Аналогічна позиція підтримується і Верховним Судом, зокрема, у постановах від 18 травня 2018 року у справі №820/4558/16, від 22 травня 2018 року у справі №826/26113/15, від 18 вересня 2018 року у справі №826/25121/15.

Крім того, у постанові від 21 листопада 2019 року у справі №804/3200/18 Верховний Суд підкреслив, що довготривала процедура сплати судового збору, не може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.

Викладене, у свою чергу, свідчить про безпідставність посилання ГУ ДПС у м. Києві на те, що першу апеляційну скаргу було подано з дотриманням процесуального строку.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне підкреслити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Наведений висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26 березня 2020 року у справі № 805/2688/18-а.

Обмеження строку на апеляційне оскарження не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011). Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для можливості визнання поважними причин пропуску відповідачем строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду м. Києва виключно з підстав наявності в останнього конституційного права на повторне подання апеляційної скарги та поданням першої апеляційної скарги з дотриманням процесуального строку. Інших доводів поважності причин пропуску строку апелянтом не зазначено.

У контексті наведеного суд вважає за необхідне зауважити, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеєр проти Бельгії»).

Таким чином, зважаючи на викладене та з огляду на відхилення доводів апелянта щодо поважності причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви про його поновлення.

Керуючись ст.ст. 248, 295, 321, 325 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 грудня 2019 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.М. Єгорова

Судді А.Ю. Коротких

І.В. Федотов