Справа № 280/3929/19
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2020-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 липня 2020 року м. Дніпросправа № 280/3929/19

головуючий суддя І інстанції Максименко Л.Я.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача): Іванова С.М.

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.11.2019 року в адміністративній справі № 280/3929/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просила:

- визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи, що дає ОСОБА_1 право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, періоду роботи з 19.09.1985 по 02.01.1997 на посаді фельдшера - нарколога при Оріхівському райвідділі УМВС України у Запорізькій області та відмови у виплаті грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу роботи, що дає ОСОБА_1 право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, станом на день її призначення, періоду роботи з 19.09.1985 по 02.01.1997 на посаді фельдшера - нарколога при Оріхівському райвідділі УМВС України у Запорізькій області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.11.2019 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначила, що стаж її роботи на посаді фельдшера здоровпункту медичного витверезника при Оріхівському райвідділі УМВС України у Запорізькій області з 19.09.1985 року по 02.01.1997 року підлягає зарахуванню до спеціального стажу, який дає право на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останнє просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, відповідно до ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 06.08.2018 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Пологівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Протоколом №970 від 08.08 2018 позивачу призначено зазначену пенсію за віком.

11.09.2018 позивач звернулась до Пологівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про надання роз`яснення щодо невиплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

28.09.2018 за вих. №232/І-7 Пологівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області надано відповідь на звернення позивача. Відповідно до якої зазначено, що підстав для виплати вказаної грошової допомоги немає, тому як стаж роботи у закладах охорони здоров`я складає 27 років 4 місяці.

28.03.2019 позивач звернулась до Пологівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою, в якій вказала, що відповідно до наказу УМВС №507 від 18.08.1995 та штатного розміщення особового складу медичних витверезників при органах внутрішніх справ УМВС України в Запорізькій області, в структурі медичного витверезника при Оріхівському РВ УМВС був передбачений здоровпункт, у якому була введена посада фельдшера-нарколога. З урахуванням викладеного в заяві просила виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій.

Листом від 08.05.2019 № 94/І-7 Пологівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надало відповідь позивачу на її звернення, в якій зазначено, що оскільки пункт медвитверезника не належить до закладів охорони здоров`я, підстав для виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій немає, тому як стаж роботи у закладах охорони здоров`я складає 27 років 4 місяці.

Не погодившись з наведеними доводами пенсійного органу, позивач звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

В силу вимог ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року за №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) з наступними змінами та доповненнями, страховий стаж це період протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі, не менший, ніж мінімальний страховий внесок.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191 затвердив (далі - Порядок № 1191).

Згідно п. 2 Порядку № 1191, до страхового стажу, який визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е», п. «ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. № 909.

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком, відповідно до Закону № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статті 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію, саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 20 лютого 2019 року у справі № 462/5636/16-а, від 19 березня 2019 року у справі № 466/5637/17, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для відмови позивачу в призначенні одноразової допомоги були висновки пенсійного органу стосовно відсутності у останньої страхового стажу (30 років), необхідного для призначення пенсії за вислугу років, передбаченого ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Вказані висновки були обумовлені неврахуванням відповідачем періоду роботи позивача з 1985 року по 1997 рік на посаді фельдшера-нарколога медичного витверезника при Оріхівському РВ УМВС в Запорізькій області.

Встановивши зміст спірних правовідносин, колегія суддів апеляційного суду, погоджується з наведеними доводами відповідача, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 3 Основ законодавства України про охорону здоров`я, заклади охорони здоров`я - підприємства, установи та організації, завданням яких є забезпечення різноманітних потреб населення в галузі охорони здоров`я шляхом подання медико-санітарної допомоги, включаючи широкий спектр профілактичних і лікувальних заходів або послуг медичного характеру, а також виконання інших функцій на основі професійної діяльності медичних працівників.

Заклади охорони здоров`я створюються підприємствами, установами та організаціями з різними формами власності, а також приватними особами при наявності необхідної матеріально-технічної бази і кваліфікованих фахівців. Порядок і умови створення закладів охорони здоров`я, державної реєстрації та акредитації цих закладів, а також порядок ліцензування медичної практики, виробництва лікарських засобів, оптової, роздрібної торгівлі лікарськими засобами визначаються актами законодавства України.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 (далі - Перелік).

У відповідності до пункту 2 Переліку до закладів і установ охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років входять, лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

Також, перелік закладів охорони здоров`я затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28 жовтня 2002 року № 385, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 12 листопада 2002 року за № 892/7180, згідно приписів пункту 1.2 якого, пункт охорони здоров`я (здоровпункт) є лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я і відноситься до амбулаторно - поліклінічних закладів.

Як вбачається з трудової книжки позивача, у період з 19 09.1985 по 02.01.1997 року, остання працювала на посаді фельдшера Оріхівського райвідділу УМВС.

Відповідно до Витягу з архівного документу від 22.02.2019 №106 штатне розміщення особового складу медичних витверезників при органах внутрішніх справ УМВС України в Запорізькій області, наявна посада фельдшер-нарколог здравпункту медичного витверезника при Оріхівському РВ УМВС в Запорізькій області.

Згідно листа Комунального закладу «Оріхівська центральна районна лікарня» Оріхівської районної ради Запорізької області від 22.04.2019 року № 611, здоровпункт при медичному витверезнику Оріхівського РВ УМВС не входив до складу поліклінічного відділення або амбулаторії протягом 1985-1997 року.

Отже, з зазначених обставин справи вбачається, що здоровпункт медичного витверезника при Оріхівському РВ УМВС в Запорізькій області не входив до складу поліклінічного відділення або амбулаторії Оріхівської центральної районної лікарні протягом 1985 - 1997 років, а був створений безпосередньо в системі органів внутрішніх справ та входив до складу правоохоронних органів.

При цьому, доказів того, що наведений здоровпункт був закладом охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України в період з 1985 - 1997 років, позивачем до суду подано не було (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Посилання позивача на наказ МВС України від 14.06.2017 року № 507, яким встановлено, що до лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України належить, зокрема пункт охорони здоров`я (здоровпункт), колегія суддів апеляційного суду вважає безпідставними, оскільки наведений наказ набрав чинності 28.07.2017 року, в той час як спірним періодом є період з 1985 по 1997 рік.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.11.2019 року в адміністративній справі №280/3929/19 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає за виключенням наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко