Справа № 400/1540/20
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
О К Р Е М А Д У М К А
30 червня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/1540/20
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), за участю третьої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.03.2020 року ВП №61342769.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі.

За наслідками апеляційного перегляду даної справи, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.06.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року скасовано, прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про закінчення виконавчого провадження від 30.03.2020 року ВП №61342769.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , колегія суддів суду апеляційної інстанції виходила з того, що Головним управлінням ПФУ в Миколаївській області при прийнятті рішення від 28.12.2019 року № 701/03.19-р про відмову позивачу у призначенні пенсії не було враховано висновки апеляційного суду, викладені у постанові від 26.11.2019 року, а формальний розгляд заяви позивача про призначення пенсії, без реального вжиття заходів для підтвердження страхового стажу позивача та без встановлення фактів наявності чи відсутності підстав для призначення пенсії, не може вважатись фактичним виконанням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2019 року по справі № 487/2172/19.

Колегія суддів вказала, що у рішенні від 28.12.2019 року № 701/03.19-р вказано, що Пенсійним фондом направлено відповідні запити до підприємств, на яких працював позивач щодо отримання довідок, підтверджуючих періоди роботи, однак, не дочекавшись відповідей на вказані запити, Головне управління ПФУ в Миколаївській області відмовило у призначенні пенсії позивачу, що не може свідчити про вжиття Головним управлінням ПФУ в Миколаївській області всіх необхідних заходів, спрямованих на підтвердження достовірності трудового стажу позивача, як то вимагалось у постанові апеляційного суду від 26.11.2019 року.

Колегія суддів дійшла висновку, що за відсутності факту виконання рішення суду, підстави для закінчення виконавчого провадження, передбачені п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" також відсутні, у зв`язку з чим постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про закінчення виконавчого провадження від 30.03.2020 року ВП №61342769 підлягає скасуванню.

Не погоджуюсь з вказаними висновками колегії суддів, та вважаю за необхідне, відповідно до ст. 34 КАС України, викласти окрему думку.

Порядок виконання судових рішень, здійснення виконавчих дій врегульовано Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).

Частиною першою статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим Законом заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.12.2019 року, на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2019 року у справі № 487/2172/19, Миколаївським окружним адміністративним судом було видано виконавчий № 487/2172/19, згідно якого Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області було зобов`язано розглянути повторно заяву ОСОБА_1 від 19.10.2018 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків, викладених в мотивувальній частині постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2019 року.

На виконання вказаного виконавчого листа Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області було розглянуто заяву ОСОБА_1 від 19.10.2018 року про призначення пенсії за віком та за наслідками такого розгляду прийнято рішення від 28.12.2019 року № 701/03.19-р про відмову позивачу у призначенні пенсії.

Про прийняте рішення Головне управління ПФУ у Миколаївській області повідомило головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) листом від 13.03.2020 року.

Враховуючи вказаний лист Головного управління ПФУ в Миколаївській області та зважаючи на прийняття Головним управлінням ПФУ відповідного рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.10.2018 року про призначення пенсії, головний державний виконавець дійшов висновку про фактичне виконання боржником (Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області) виконавчого документу та наявності підстав для закінчення виконавчого провадження згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Вважаю прийняту головним державним виконавцем постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 61342769 від 30.03.2020 року правомірною, винесеною у відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі та у межах повноважень, та вважаю, що в даному випадку відсутні підстави для її скасування, з огляду на наступне:

З матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням ПФУ в Миколаївській області, на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2019 року, повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 та 28.12.2019 року прийнято рішення з цього питання.

В свою чергу, хочу звернути увагу на те, що зазначеною вище постановою суду не було зобов`язано Головне управління ПФУ прийняти конкретне рішення, зокрема, про призначення пенсії позивачу, а зобов`язано повторно розглянути його заяву, із врахуванням висновків, викладених у даній постанові.

Частина 2 статті 245 КАС передбачає право суду зобов`язати суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні, у разі якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що розгляд звернення про призначення пенсії - це є ухвалення одного із передбачених законодавством рішень по суті звернення.

Відповідно до ч.5 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» документи про призначення пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії.

Таким чином, з огляду на обрання П`ятим апеляційним адміністративним судом у постанові від 26.11.2019 року саме такого способу захисту та відновлення порушених прав позивача, як зобов`язання повторно розглянути заяву з урахуванням висновків суду, Миколаївський окружний адміністративний суд вірно вказав, що у такому випадку апеляційний суд визнав дискреційними повноваження ГУ ПФУ приймати рішення за наслідками розгляду заяви позивача.

При цьому, вказання у резолютивній частині постанови апеляційного суду від 26.11.2019 року про врахування висновків, викладених у мотивувальній частині даної постанови не свідчить про виникнення у Пенсійного органу безумовного обов`язку призначити пенсію позивачу. Уповноважений на призначення пенсій орган повинен, за наслідками розгляду необхідних документів, надати їм відповідну оцінку та визначити наявність чи відсутність підстав для призначення пенсії.

В даному випадку Головне управління ПФУ в Миколаївській області за наслідками розгляду заяви позивача про призначення пенсії прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії.

Вважаю, що державний виконавець не наділений повноваженнями надавати оцінку прийнятому Головним управлінням ПФУ в Миколаївській області рішенню та належному виконання вказаним органом законодавчо визначених обов`язків в частині визначення підстав призначення або відмови у призначенні пенсії.

При цьому, у разі якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення суду, вважає протиправними рішення, дії чи бездіяльність, вчинені суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, він не позбавлений права на звернення до суду з відповідною заявою про визнання їх протиправними в порядку ст. 383 КАС України.

В свою чергу в межах розгляду даної адміністративної справи суд надає правову оцінку прийнятій державним виконавцем постанові про закінчення виконавчого провадження та перевіряє її на відповідність вимогам ст. 2 КАС України.

Як вже зазначалось вище, підставою для закінчення виконавчого провадження за пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII є фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

В даному випадку боржником надано державному виконавцю докази виконання ним у повному обсязі рішення П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2019 року згідно виконавчого листа від 24.12.2019 року, що і стало підставою для висновку відповідача про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження.

З огляду на зазначене вважаю, що держаний виконавець, приймаючи оскаржувану постанову діяв правомірно та обґрунтовано, на підставі та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, оскільки боржник у виконавчому провадженні виконав рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що для належного виконання рішення суду необхідно було запропонувати позивачу надати свідків, які б могли підтвердити чи навпаки спростувати його трудовий (страховий) стаж на певних підприємствах, створити відповідну комісію, яка б заслухала свідків та надала б оцінку їх показам, запропонувати позивачу надати додаткові докази, вважаю неприйнятними, з огляду на те, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2019 року не було визначено способу та порядку виконання цього судового рішення. При цьому, юридичним фактом який має в даному випадку значення для державного виконавця є фактичне виконання боржником рішення суду, а не спосіб його виконання.

Підсумовуючи все вищевикладене, вважаю, що в даному випадку судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.05.2020 року, відповідно до ст. 316 КАС України, підлягало залишенню без змін.

30.06.2020 року А.В. Бойко