Справа № 480/3915/20
Суддя: А.Б. Діска
Дата ухвалення: 2020-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі
01 липня 2020 р. Справа № 480/3915/20
В С Т А Н О В И В:
Актами приймання-передачі від 20.05.2020 вказані транспортні засоби були передані від Комунального підприємства Сумської обласної ради "СУМИ-ФАРМ" до комунальної установи Сумської обласної ради Атинський психоневрологічнний інтернат, де вони фактично знаходяться і використовуються по теперішній час.
29.05.2020 Комунальна установа Сумської обласної ради Атинський психоневрологічнний інтернат звернулась до Територіального сервісного центру №5946 Регіонального сервісного центру МВС в Сумській області (ТСЦ №5946) з заявами про перереєстрацію вказаних транспортних засобів на нового власника, але в перереєстрації було відмовлено. Підстава для відмови викладена в листі ТСЦ №5946 від 02.06.2020 за №31/18/5946-1200, де зазначено, що згідно наявної інформації в Єдиному реєстрі боржників значиться 39 записів, де боржником є Комунальне підприємство Сумської обласної ради "СУМИ- ФАРМ" (код СДРПОУ 05399277), а відповідно до вимог п.15 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388 у разі наявності відомостей про особу в Єдиному реєстрі боржників перереєстрація, зняття з обліку транспортного засобу не проводиться.
Вирішуючи питання про прийняття справи до свого провадження, суд дійшов висновку, що зазначений спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства України, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи:
1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;
2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником);
3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;
4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;
5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);
6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" вказав, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …". Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, "встановленим законом".
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з пунктами 1, 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
При цьому, пунктом 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Разом з тим участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.
При цьому вказує, що зазначені автомобілі не належать Комунальному підприємству Сумської обласної ради "СУМИ-ФАРМ" на праві власності, були передані йому свого часу Власником лише в користування, а позивач є законним добросовісним набувачем цього майна.
Отже, з матеріалів справи суд вбачає, що спірні правовідносини стосуються права володіння та розпорядження майном, а саме вказаними автомобілями.
Той факт, що відповідачем є Територіальний сервісний центр 5946 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Сумській області, не змінює правову природу спірних відносин і не перетворює цей спір у публічно-правовий.
Зазначена вище правова позиція відповідає висновкам Другого апеляційного адміністративного суду, викладеним у постанові від 16.06.2020 у справі №480/2298/20.
З огляду на вказане, та враховуючи суть спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що спір щодо зобов`язання відповідача здійснити перереєстрацію автомобілів з Комунального підприємства Сумської обласної ради "Суми-Фарм" на Комунальну установу Сумської обласної ради Атинський психоневрологічнний інтернат, не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.
Суд вважає, що у даному випадку спір виник саме у зв`язку із порушенням майнових прав Комунальну установу Сумської обласної ради Атинський психоневрологічнний інтернат щодо цього майна, добросовісним набувачем якого, як він стверджує, є позивач.
Натомість надання правової оцінки оскарженому у цій справі рішенню, має здійснюватись при вирішенні спору щодо наявності чи відсутності у позивача права володіння чи розпорядження на спірне майно.
Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в Постанові від 13.06.2018 року у справі №816/421/17 неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
Спір у цій справі стосується захисту майнових інтересів, тому з урахуванням суб`єктного складу має бути вирішений за правилами господарського судочинства.
З огляду на зазначене, суд вважає, що спір у цій справі не належить до юрисдикції адміністративних судів.
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Враховуючи викладене, суд вважає необхідним відмовити у відкритті провадження у справі та роз`яснити позивачу, що даній спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
Керуючись ст. ст. 170-171, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Комунальної установи Сумської обласної ради Атинського психоневрологічного інтернату до Територіального сервісного центру 5946 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Сумській області, треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Управління майном Сумської обласної ради, Комунальне підприємство Сумської обласної ради "Суми-Фарм" про зобов`язання вчинити дії.
Роз`яснити позивачу, що даній спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Відповідно до п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя А.Б. Діска