Справа № 420/3737/20
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2020-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3737/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Танцюри К.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними дій, вимоги та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся фізична особа -підприємець ОСОБА_1 із позовною заявою до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними дій Головного управління ДПС в Одеській області щодо відмови у списанні податкового боргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за період з червня 2014 року по квітень 2019 року зі сплати єдиного податку в сумі 6701,66 грн. та єдиного соціального внеску в сумі 31169,02 грн., зобов`язання Головного управління ДПС в Одеській області прийняти рішення про списання безнадійного податкового боргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за період з червня 2014 року по квітень 2019 року зі сплати єдиного податку в сумі 6701,66 грн. та єдиного соціального внеску в сумі 31169,02грн.

Ухвалою суду від 04.05.2020р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

28.05.2020р. до суду від позивача надійшла заява про зміну предмету позову шляхом викладення позовних вимог в такій редакції:

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС в Одеській області щодо відмови у списанні податкового боргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за період з червня 2014 року по квітень 2019 року зі сплати єдиного податку в сумі 6701,66 грн. та єдиного соціального внеску в сумі 31169,02 грн.;

- зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області прийняти рішення про списання безнадійного податкового боргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за період з червня 2014 року по квітень 2019 року зі сплати єдиного податку в сумі 6701,66 грн. та єдиного соціального внеску в сумі 31169,02грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС в Одеській області від 10.02.2020р. №Ф-34722-53 про сплату єдиного соціального внеску в сумі 39431,56грн., виставлену фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 01.06.2020р. прийнято до провадження заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про зміну предмету позову від 28.05.2020р.

Ухвалою суду від 30.06.2020р. витребувано у Головного управління ДПС в Одеській області: - інформацію про наявну у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість за період з червня 2014 року по квітень 2019 року (до 23.04.2019р.) зі сплати єдиного податку та єдиного соціального внеску для фізичних осіб-підприємців, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування, що виникла до взяття фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на облік в Чорноморській державній податковій інспекції Чорноморського управління ГУ ДФС в Одеській області та підстави її нарахування; - інформацію щодо періоду за який нараховано заборгованість ОСОБА_1 у розмірі 39431,56грн. згідно вимоги про сплату боргу(недоїмки) №Ф-34722-53 від 10.02.2020р.

У встановлений судом строк вимоги ухвали суду від 30.06.2020р. відповідачем виконано не було.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, зазначав, що з 09.12.2009 р. виконавчим комітетом Луганської міської ради позивача зареєстровано як фізичну особу-підприємця та з 01.01.2012 р. позивач перебував на податковому обліку в Ленінській міжрайонній ДПІ м. Луганську на спрощеній системі оподаткування єдиним податком 2-ої групи за ставкою 20%. Позивач вказав, що з 23.04.2019р. він перебуває на податкову обліку в Чорноморській ДПІ Чорноморського управління ГУ ДПС в Одеській області як фізична особа-підприємець. 14.02.2020р. ОСОБА_1 звернувся до Чорноморського управління ГУ ДПС в Одеській області із заявою про списання податкової заборгованості, до якої додав копії сертифікатів ТПП № 3100-20-0013, № 3100-20-0014, однак листом Головного управління ДПС в Одеській області від 12.03.2020 р. № 4798/М/15-32-53-06-05 позивачу відмовлено у списанні податкової заборгованості. Позивач, вказав, що надав контролюючому органу належні докази настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), внаслідок яких у позивача утворилася спірна податкова заборгованість по єдиному податку та ЄСВ, яка підлягає списанню відповідно до ст.101 Податкового кодексу України та п.4.1 Розділу IV Порядку № 557 як безнадійна. Також, позивач вказав, що твердження відповідача про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між бойовими діями та неможливістю здійснення підприємницької діяльності платника позивач вважає абсурдним та надуманим, оскільки не можливо вести підприємницьку діяльність та дотримуватися законів України на території, яка має статус тимчасово окупованої та яка охоплена збройним конфліктом, а причинно-наслідковий зв`язку між бойовими діями та неможливістю здійснення підприємницької діяльності платника є аналогічним причинно - наслідковому зв`язку припинення роботи органів державної податкової служби України в місті Луганську. В свою чергу, як зазначив позивач, в наданих позивачем сертифікатах ТПП України чітко зазначені форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): «Акти тероризму на території м. Луганськ Луганської області». У зв`язку з викладеним, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

29.05.2020р. до суду від Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив на адміністративний позов у якому відповідач зазначив, що станом на 28.05.2020р. у позивача наявна заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 39431,56 грн. та, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24 грудня 2015 року внесені зміни до Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669- VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», у відповідності до якого п.п. 8 п. 4 ст. 11 вказаного Закону виключено. Відповідач вказав, що для ініціювання питання списання платник податків звертається до органу ДПС за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню та до заяви обов`язково додається сертифікат ТПП України, який підтверджує, що податковий борг вважається безнадійним. При цьому, як зазначив відповідач, сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереробної сили) № 3100-20- 0013 від 03.02.2020р., що був наданий позивачем, не відповідає вищевказаним вимогами (не простежено чим саме боєві дії унеможливили здійснення підприємницької діяльності платника) . Сертифікат (висновок) ТПП України, оформлений без урахування цих вимог, не може бути підставою для списання безнадійного податкового боргу (за виключенням випадків, коли до органу ДПС надійшло рішення суду, що набрало законної сили і зобов`язує списати борг платника за сертифікатом, який не відповідає зазначеним вимогам).

У зв`язку з викладеним, відповідач просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову позивача у повному обсязі.

09.06.2020р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вказав, що викладені у відзиві доводи відповідача є необґрунтованими та безпідставними. Так, позивач наголосив, що ані Податковим кодексом України, ані Законом не встановлено право податкових органів ставити під сумнів сертифікати ТПП України та надавати їм правову оцінку, в той час як встановлення наявності чи відсутності форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) є компетенцією ТПП України та її регіональних відділень. Стосовно сертифікату ТПП України № 3100-20-0014 щодо зобов`язання зі сплати ЄСВ відповідач жодних обґрунтувань відмови в списані заборгованості не зазначив.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

09.12.2009р. виконавчим комітетом Луганської міської ради зареєстровано ОСОБА_1 як фізичну особу-підприємця, про що внесено відповідний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за № 2 035866 ( місце проживання фізичної особи-підприємця: АДРЕСА_1 )(а.с.11).

Згідно Свідоцтва платника єдиного податку Серії Б НОМЕР_1 465465 від 25.05.2012р. ОСОБА_1 з 01.01.2012р. перебуває на податковому обліку в Ленінській міжрайонній ДПІ у м. Луганську на спрощеній системі оподаткування єдиним податком 2-ої групи за ставкою 20% (а.с.12).

З 23.04.2019р. фізична особа-підприємець ОСОБА_1 взятий на облік в Чорноморську ДПІ Чорноморського управління Головного управління ДПС в Одеській області.

Листом Головного управління ДФС в Одеській області №12991/М/15-32-53-07-05 від 21.06.2019р. адресованого ОСОБА_1 повідомлено, що станом на 21.06.2019р. за заявником рахується заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску для фізичних осіб-підприємців, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування у сумі 31169,02грн., що виникла до взяття на облік в Чорноморській державній податковій інспекції Чорноморського управління ГУ ДФС в Одеській області та заборгованість зі сплати єдиного податку у сумі 6701,66грн., що виникла до взяття на облік в Чорноморській державній податковій інспекції Чорноморського управління ГУ ДФС в Одеській області (а.с.15-17).

14.02.2020р. фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Чорноморського управління ГУ ДПС в Одеській області із заявою про прийняття сертифікатів про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) і скасування заборгованості відповідно отриманих сертифікатів: - Сертифікат про форс-мажорні обставини №3100-20-0013 від 03.02.2020р.; - Сертифікат про форс-мажорні обставини №3100-20-0014 від 03.02.2020р. (а.с.20).

Листом Головного управління ДФС в Одеській області №4798/М/15-32-53-06-05 від 12.03.2019р. адресованого ОСОБА_1 , відмовлено у списанні заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску для фізичних осіб-підприємців, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування у розмірі 39431,56грн., посилаючись на положення ч.7 ст.25 Закону України від 08.07.2010р. №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Також, зазначено, що у Сертифікаті про форс - мажорні обставини №3100-20-0013 від 03.02.2020р. не простежується чим саме боєві дії унеможливили здійснення підприємницьої діяльності (а.с.21-22).

10.02.2020р. Головним управлінням ДПС в Одеській області складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) ОСОБА_1 №Ф-34722-53 у розмірі 39431,56грн (а.с.30).

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464) визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до положень п.п.«ж» п.п. 14.1.11 п.14 ст. 14 Податкового кодексу України безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак, як заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв`язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством.

Згідно із п.п. 101.2.4. п.101.2 ст.101 Податкового кодексу України встановлено, що під терміном "безнадійний" розуміється податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Відповідно до статті 101 глави 9 розділу II Податкового кодексу України розроблено Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків, затверджений Наказ Міністерства доходів зборів України 10.10.2013 № 577, який визначає механізм списання безнадійного податкового боргу.

Положеннями п.2.1 Порядку №577 встановлено, що податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) підтверджується Торгово-промисловою палатою України - про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України.

Статтею 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII встановлено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Так, Сертифікатом Торгово-промисової палати України №3100-20-0013 від 03.02.2020р. засвідчено форс-мажорні обставини непереборної сили: акти тероризму на території м.Луганськ Луганської області, щодо обов`язку сплати ОСОБА_2 єдиного податку фізичної особи-підприємця за червень грудень 2014 року, січень-грудень 2015 року, січень-грудень 2016 року, січень-грудень 2017 року, січень-грудень 2018 року, січень-квітень 2019 року, які неуможливили його виконання в зазначений період з 21.06.2014р. по 23.04.2019р.(а.с.18).

Сертифікатом Торгово-промисової палати України №3100-20-0014 від 03.02.2020р. засвідчено форс-мажорні обставини непереборної сили: акти тероризму на території м.Луганськ Луганської області, щодо обов`язку сплати ОСОБА_2 єдиного соціального внеску за червень грудень 2014 року, січень-грудень 2015 року, січень-грудень 2016 року, січень-грудень 2017 року, січень-грудень 2018 року, січень-березень 2019 року, які неуможливили його виконання в зазначений період з 21.06.2014р. по 23.04.2019р.(а.с.19).

При цьому, суд враховує, що вказані Сертифікати Торгово-промислової палати України, які додані ОСОБА_1 до заяви про списання безнадійного податкового боргу, видані відповідно до п. 100.4 -100.5 Податкового кодексу України, які регулюють розстрочення та відстрочення сплати грошових зобов`язань, що не є тотожним списанню податкового боргу.

Сертифікат Торгово - промислової палати України, який звільняє від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов`язань (як передбачено ст. 10 Закону України №1669) позивачем до заяви додатково поданий не був.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для здійснення списання безнадійного податкового боргу позивачу у відповідності до ст. 101 Податкового кодексу України, з врахуванням доданих позивачем до заяви сертифікатів Торгово-промислової палати України, а тому відповідачем правомірно відмовлено позивачу у списанні податкового боргу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.12.2018 у справі №805/3055/16-а, від 26.11.2019 №805/761/16-а, від 29.01.2019 №805/689/15-а., від 24.01.2020 у справі 805/1424/16-а.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправними дії Головного управління ДПС в Одеській області щодо відмови у списанні податкового боргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за період з червня 2014 року по квітень 2019 року зі сплати єдиного податку в сумі 6701,66 грн. та єдиного соціального внеску в сумі 31169,02 грн. та зобов`язання Головне управління ДПС в Одеській області прийняти рішення про списання безнадійного податкового боргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за період з червня 2014 року по квітень 2019 року зі сплати єдиного податку в сумі 6701,66 грн. та єдиного соціального внеску в сумі 31169,02грн.

Разом з тим, щодо позовних вимог про визнання протиправною та скасування податкову вимогу Головного управління ДПС в Одеській області від 10.02.2020р. №Ф-34722-53 про сплату єдиного соціального внеску в сумі 39431,56грн., виставлену фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 , судом встановлено наступне.

Пунктом 9-3 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що тимчасово на період дії особливого правового режиму, визначеного Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", зупиняється застосування до платників єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України норм статей 25 і 26 цього Закону. Податкова інформація про суми недоїмки платників єдиного внеску, визначених абзацом першим цього пункту, зберігається та опрацьовується в інформаційних базах контролюючих органів в окремому (позабалансовому) порядку.

Так, ч.4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Як встановлено судом під час з`ясування офіційних обставин справи у період 14.03.2014р. по 23.04.2019р. позивач перебував на обліку у Ленінської міжрайонної ДПІ м.Луганськ, тобто на території проведення АТО (ООС).

Поряд з цим, суд враховує, що період дії особливого правового режиму, визначеного Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" в Україні на момент складення вимоги про сплату боргу не завершився.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин, позивач перебував на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводиться антитерористична операція, тому не несе фінансової відповідальності за порушення вимог Закону № 2464-VI в частині несвоєчасного або не в повному обсязі нарахування обчислення і сплачування єдиного внеску.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права, вбачається, що у контролюючого органу були відсутні правові підстави для формування та направлення позивачу спірної вимоги оскільки, позивач у вказаний період за законом був звільнений від обов`язків платника єдиного внеску щодо своєчасного нарахування та його своєчасної сплати, а орган доходів і зборів позбавлений можливості застосовувати заходи впливу та стягнення до такого платника в період його звільнення від виконання обов`язків, встановлених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464.

У зв`язку з викладеним податкова вимога Головного управління ДПС в Одеській області від 10.02.2020р. №Ф-34722-53 про сплату єдиного соціального внеску в сумі 39431,56грн., виставлена фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно;розсудливо;з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 .

Частинами1, 3 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80грн., про що свідчить квитанція №26409264 від 27.04.2020р.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовної заяви фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 та оскільки вимозі про зобов`язання відповідача вчинити певні дії передує вимога про встановлення порушення прав, свобод та інтересів позивача, судовий збір за другу вимогу позивача не стягувався, суд вважає за можливе стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 840,80грн.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295,382 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС в Одеській області від 10.02.2020р. №Ф-34722-53 про сплату єдиного соціального внеску в сумі 39 431,56грн., виставлену фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (, вул. Семінарська, 5 м.Одеса) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 840, 80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра

.