Справа № 520/6497/2020
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2020-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2020 р. № 520/6497/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волошина Д.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Код , 61002, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16, та державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Код , 61002, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16, щодо не виконання вимог Закону України Про виконавче провадження про вчинення заходів і дій щодо не надсилання документів ВП не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення в порушення ст.28 Закону; невиконання вимог ст.18 Закону та не витребування у Боржника Розрахунку боргу, Розпорядження інші належні документи для підтвердження виконання рішення суду, звернення до суду з поданням щодо роз`яснення судового рішення; вимагання від посадових осіб боржника підтвердження повного виконання судового рішення; скасування постанову Виконавця у разі закриття виконавчого провадження, надання розпорядження щодо здійснення передбачуваних Законом заходів і дій щодо належного виконання обов`язку та судового рішення у повному обсязі; щодо не одержання з метою захисту інтересів стягувача від боржника та його посадових осіб необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну, а також щодо не здійснення виклику посадових осіб з приводу виконавчого документу та не звернення до суду щодо застосування приводу за обставин не надання інформації, довідок, пояснень щодо виконання у повному обсязі рішення суду від 12.08.2019 №520/5803/19 про зобов`язання суб`єкта владних повноважень провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату державної пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, обчисленої виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року № 1- р(11 )/2019, а також не надсилання в установленому законом порядку і не надання копії вчинених дій і постанови про закінчення виконавчого провадження;

- визнати незаконним та скасувати рішення державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Код - постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №60462368 від 24.03.20 р. за виконавчим листом №520/5803/19 від 19.09.2019р. на виконання рішення суду від 12.08.2019 №520/5803/19 про зобов`язання суб`єкта владних повноважень провести ОСОБА_1 з 25.04.2019р. перерахунок та виплату державної пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, обчисленої виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року № 1 -р(11 )/2019;

- зобов`язати суб`єкта владних повноважень - Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків), Код , 61002, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16, та державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Код , 61002, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16, виконати вимоги Закону України Про виконавче провадження та відновити виконавче провадження і здійснити заходи і дії передбачені ст.18 щодо виконання у повному обсязі рішення суду за нормою частини 3 статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" "виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року" за відновленим виконавчим провадженням ВП №60462368 за виконавчим листом №520/5803/19 від 19.09.2019р. на виконання рішення суду від 12.08.2019 №520/5803/19 про зобов`язання органу ПФУ провести ОСОБА_1 з 25.04.2019р. перерахунок та виплату державної пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, обчисленої виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року № 1-р(11)/2019;

- зобов`язати суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення;

- задовольнити клопотання та постановити окрему ухвалу стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення службовими особами відповідача;

- допустити негайне виконання рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що виконавець при винесенні оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №60462368 від 24.03.20 р. за виконавчим листом №520/5803/19 від 19.09.2019р. на виконання рішення суду від 12.08.2019 №520/5803/19 не переконався у фактичному виконанні рішення і неможливості його виконання без участі боржника, отже, передчасно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 09.06.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі в порядку, передбаченому статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження на 11.06.2020 о 10:00 год.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.06.2020 р. у зв`язку з тим, що сторони в судове засідання не прибули, витребуваних судом документів не надали, з урахуванням запровадження на усій території України карантину, відкладено розгляд справи на 01.07.2020 р. о 12:30 год.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представники відповідачів в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, 15.06.2020 через канцелярію суду державний виконавець подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, оскільки державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови діяв в межах та спосіб, передбачені чинним законодавством України. Просив розгляд справи проводити без його участі.

Протокольною ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 суд на місці ухвалив, відповідно до ч.9 ст. 205 КАС України продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступне.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2019 р. у справі №520/5803/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано Рішення від 29 травня 2019 року № 64 Ізюмського об`єднаного управління ПФУ Харківської області "Про відмову в перерахунку пенсії" ОСОБА_1 .

Зобов`язано Ізюмське об`єднане управління ПФУ Харківської області провести з 25.04.2019 перерахунок та виплату державної пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року № 1-р (11)/2019, справа №3-14 2019(402/19, 1737/19), з врахуванням проведених виплат.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині присудження ОСОБА_1 виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду від 12.08.2019 р. набрало законної сили 12.09.2019 р.

19.09.2019 р. виконавчий лист по справі №520/5803/19 щодо зобов`язання Ізюмського об`єднаного управління ПФУ Харківської області провести з 25.04.2019 перерахунок та виплату державної пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року № 1-р (11)/2019, справа №3-14 2019(402/19, 1737/19), з врахуванням проведених виплат та допущення негайного виконання рішення суду в частині присудження ОСОБА_1 виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць отримано позивачем по справі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2019 р. по справі №520/5803/19 замінено боржника у виконавчому листі по справі № 520/5803/19 - Ізюмське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області на Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, Харківська обл., м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ).

01.11.2019 р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лактіоновою Оксаною винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №60462368 із примусового виконання виконавчого листа №520/5803/19, виданого 19.09.2019 р. Харківським окружним адміністративним судом. Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області, як боржнику, встановлений строк 10 робочих днів для виконання рішення.

Супровідним листом від 01.11.2019 р. вищезазначена постанова була направлена боржнику та отримана останнім 05.11.2019 р.

15.11.2019 р. Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Харківській області направлено до Відділу примусового виконання рішень лист щодо виконання рішення суду, в якому Управління зазначило, що на виконання рішення суду від 12.08.2019 р. у справі №520/5803/19 гр. ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії та нараховано суму боргу за період з 25.04.2019 р., який буде виплачено відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 р. №649.

04.12.2019 р. виконавцем винесена постанова про накладення штрафу за невиконання рішення суду у повному обсязі, накладено штраф на користь держави у розмірі 5100 грн.

23.03.2020 р. виконавцем винесена постанова про накладення штрафу за повторне невиконання рішення суду у повному обсязі, накладено штраф на користь держави у розмірі 10200 грн.

24.03.2020 р. державним виконавцем Лактіоновою О. направлено повідомлення №60462368 про вчинення кримінального правопорушення, в якому виконавець просить Головне управління Національної поліції у Харківській області розглянути питання про притягнення посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, відповідальних за виконання рішення суду по справі №520/5803/19, - до кримінальної відповідальності за невиконання виконавчого листа №520/5803/19, виданого 19.09.2019 р. Харківським окружним адміністративним судом.

24.03.2020 р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №60462368 на підставі п.11 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України "Про виконавче провадження".

З урахуванням викладених обставин справи суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною першою статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно вимог ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частинами першою, другою статті 75 цього ж Закону встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, Законом України "Про виконавче провадження" не встановлено строків накладення штрафів за невиконання рішення, звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника.

Згідно з пунктом 11 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Частиною третьою ст.63 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Отже, положеннями Закону України "Про виконавче провадження" встановлено послідовність дій державного виконавця, зокрема, до таких дій відносяться: 1) накладення на боржника штрафу та перевірка стану виконання рішення (у разі невиконання вимог державного виконавця без поважних причин); 2) накладення штрафу в подвійному розмірі (у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин); 3) звернення до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Як слідує з матеріалів справи, незважаючи на значний проміжок часу, який минув після ухвалення на користь позивача судового рішення у справі №520/5803/19, та пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого на виконання цього рішення, воно досі залишається невиконаним у повному обсязі.

Зважаючи на необхідність забезпечення захисту порушених прав позивача на отримання свого активу за судовим рішенням, яке набрало законної сили, суд зазначає.

Європейський суд з прав людини у рішенні "Юрій Миколайович Іванов проти України" наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У такому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Варто також зауважити, що у справах "Шмалько проти України", "Іммобільяре Саффі проти Італії" ЄСПЛ констатував, що невиконання судового рішення не може бути виправданим внаслідок недоліків законодавства, які унеможливлюють його виконання. Державні органи не можуть посилатися і на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань (до прикладу справа "Сук проти України").

Отже, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.

Згідно ч. 3 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження", за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Судом встановлено, що матеріали виконавчого провадження №60462368 не містять інформації щодо вжиття державним виконавцем будь-яких дій щодо виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2019 р. по справі №520/5803/19 (зокрема не встановлювалось в якій сумі перерахована пенсія позивачу, чи включена перерахована пенсія до відповідного реєстру для виплати, причин невиконання рішення суду, тощо), окрім факту накладення самого штрафу.

Крім того, матеріали виконавчого провадження не містять даних про перевірку виконання рішення суду в березні 2020 року, таких як направлення до боржника відповідного запиту, подання, за якими встановлено невиконання рішення суду та накладено повторно штраф.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №60462368 від 24.03.20 р. за виконавчим листом №520/5803/19 від 19.09.2019р., виданим Харківським окружним адміністративним судом, є передчасною, оскільки пенсійним органом рішення суду фактично не виконано та матеріали виконавчого провадження не містять даних про вчинення будь-яких виконавчих дій державним виконавцем, окрім накладення штрафу, що також підтверджується відзивом відповідача, в якому він зазначає, що без запитуваних документів встановив факт невиконання рішення, у зв`язку з чим вважає, що скасування постанови матиме формальний характер

Аналогічна правова позиція суду викладена в постанові Верховного Суду від 27.03.2019 у справі №750/9782/16-а.

Щодо визнання протиправною бездіяльність відповідачів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Виходячи з вищевикладеного, відповідачем не доведено суду правомірність оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження.

Разом з тим суд враховує, що застосування різних способів захисту порушеного права позивача повинно відбуватись з урахуванням конкретних обставин справи в кожному окремому випадку. Порушення вимог законодавства рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішеннями.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Оскільки фактично позивач в позовних вимогах викладає зміст виконавчого листа, суд, виходячи із наведеного, вважає, що належним та достатнім способом захисту порушеного права у даному випадку буде задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ВП №60462368 про закінчення виконавчого провадження від 24.03.2020 р., оскільки саме вона може створювати відповідні юридичні наслідки, а також зобов`язання вчинити певні дії. Відтак, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідачів щодо не виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження» про вчинення заходів і дій щодо не надсилання документів ВП не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення в порушення ст.28 Закону; невиконання вимог ст.18 Закону та не витребування у Боржника Розрахунку боргу, Розпорядження інші належні документи для підтвердження виконання рішення суду, звернення до суду з поданням щодо роз`яснення судового рішення; вимагання від посадових осіб боржника підтвердження повного виконання судового рішення; скасування постанову Виконавця у разі закриття виконавчого провадження, надання розпорядження щодо здійснення передбачуваних Законом заходів і дій щодо належного виконання обов`язку та судового рішення у повному обсязі; щодо не одержання з метою захисту інтересів стягувача від боржника та його посадових осіб необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну, а також щодо не здійснення виклику посадових осіб з приводу виконавчого документу та не звернення до суду щодо застосування приводу за обставин не надання інформації, довідок, пояснень щодо виконання у повному обсязі рішення суду від 12.08.2019 №520/5803/19 про зобов`язання суб`єкта владних повноважень провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату державної пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, обчисленої виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року № 1- р(11 )/2019, а також не надсилання в установленому законом порядку і не надання копії вчинених дій і постанови про закінчення виконавчого провадження.

Крім того, суд зазначає, що відповідно ч.1, 2 ст.41 Закону України "Про виконавче провадження", у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Враховуючи приписи ч.1 ст.41 Закону України "Про виконавче провадження", скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №60462368 від 24.03.2020 матиме наслідком відновлення виконавчого провадження.

Аналогічна правова позиція суду викладена в постанові Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі №161/10420/14-а.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідачів виконати вимоги Закону України «Про виконавче провадження» та відновити виконавче провадження і здійснити заходи і дії передбачені ст.18 щодо виконання у повному обсязі рішення суду за нормою частини 3 статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" "виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року" за відновленим виконавчим провадженням ВП №60462368 за виконавчим листом №520/5803/19 від 19.09.2019р. на виконання рішення суду від 12.08.2019 №520/5803/19 про зобов`язання органу ПФУ провести ОСОБА_1 з 25.04.2019р. перерахунок та виплату державної пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, обчисленої виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року № 1-р(11)/2019, суд зазначає, що відповідач при виконанні рішення суду, як орган державної влади зобов`язаний діяти лише в межах чинного законодавства, отже, у суду відсутні підстави вважати, що відповідачем будуть порушені зазначені позивачем норми законодавства.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд зазначає.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, а також приписи статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України щодо обов`язковості судових рішень та відсутності об`єктивних обставин щодо невиконання судового рішення з боку відповідачів, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідачів подати звіт про виконання судового рішення.

Щодо постановлення окремої ухвали суд зазначає, що згідно зіст.249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними (ч.2 ст.249 КАС України).

Згідно частин 4 та 5 ст.249 КАС України, в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Суд зазначає, що задоволення позовних вимог в частині скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, є достатнім для усунення порушень прав позивача, причин та умов, що цьому сприяли, та відновлення прав позивача. Також суд звертає увагу на приписи статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України щодо обов`язковості судових рішень.

Щодо негайного виконання рішення суду, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно ч.1 ст.371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про: 1) присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць; 2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; 3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби; 4) припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності; 5) уточнення списку виборців; 6) усунення перешкод та заборону втручання у здійснення свободи мирних зібрань; 7) накладення арешту на активи, що пов`язані з фінансуванням тероризму та стосуються фінансових операцій, зупинених відповідно до рішення, прийнятого на підставі резолюцій Ради Безпеки ООН, зняття арешту з таких активів та надання доступу до них.

Негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1-4 частини першої статті 283 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладені норми слід дійти висновку, що умовою для негайного виконання судового рішення є задоволення вимог позивача про стягнення певної конкретної суми, з якої можна виокремити її місячний розмір. Проте, позивач у позовній заяві просив суд скасувати рішення відповідача та зобов`язати відповідачів вчинити певні дії.

Отже, до жодного з цих пунктів рішення суду в даній справі не підпадає, отже, відсутні підстави негайного виконання судового рішення.

За правилами ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що відповідач, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, не довів законність та обґрунтованість власних рішень та дій, що є предметом оскарження позивачем.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Таким чином, вимоги позивача є частково обґрунтовані, а отже, такими, що підлягають частковому задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат у зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору не вирішується.

Керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, 241-243, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вул. Ярослава Мудрого, буд. 16, м. Харків, 61002, код 43315445), Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (вул. Ярослава Мудрого, буд. 16, м. Харків, 61002, код 43315445) про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ВП №60462368 про закінчення виконавчого провадження від 24.03.2020 р.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 6 ст. 287 КАС України, а саме: протягом 10 днів з дати проголошення (підписання).

Роз`яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 02 липня 2020 року.

Суддя Д.А. Волошин