Справа № 240/11292/19
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2020-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/11292/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гурін Д.М.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

02 липня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Франовської К.С. Совгири Д. І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 січня 2020 року (ухвалене 17 січня 2020 року, повний текст рішення складено 27 січня 2020 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги №Ф-201697-51 від 7 жовтня 2019 року про сплату заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 7 476,28 грн.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17 січня 2020 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що згідно з обліковими даними з інформаційної системи за позивачем рахується недоїмка зі сплати єдиного внеску за 2017, 2018 на загальну суму 7 476,28 грн.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її доводів і зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець та з 1 січня 2016 року до 1 січня 2017 року перебував на спрощеній системі оподаткування (група 3, ставка податку 5%, не платник ПДВ), що підтверджується відомостями з реєстру платників єдиного податку (а.с.16).

23 січня 2018 року позивач подав річну звітність про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 календарний рік. При цьому до звіту ОСОБА_1 помилково долучив таблицю згідно з додатком 2 (що стосується фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) замість таблиці 1 (яка мала б бути подана, оскільки стосується загальної системи оподаткування) (а.с.14).

У зв`язку з цим контролюючий орган не врахував сплачені суми внеску за 2017 рік в загальній сумі 8 448,00 грн (а.с.17-25).

17 жовтня 2019 року позивач отримав вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 7 жовтня 2019 року №Ф-201697-51 про сплату 7 476,28 грн недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка винесена ГУ ДПС у Житомирській області. Дана вимога є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки порушує права позивача, покладаючи на нього необґрунтовані суми нарахувань (а.с.11).

Вважаючи, вказану вимогу контролюючого органу протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що помилка, допущена у звітах зі сплати єдиного внеску, не є правопорушенням у розумінні частини 4 статті 25 Закону №2464-VI, оскільки визначена позивачем сума грошового зобов`язання з єдиного соціального внеску за 2017 рік перерахована до бюджету у визначений Законом строк та у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р. № 2464-VІ (далі Закон № 2464-VІ).

Згідно з п. 1 ч.2 ст. 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

П. 4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI встановлено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 Закону № 2464-VI сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування.

П. 1 ч.10 ст.9 Закону № 2464-VI передбачено, що днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Відповідно до ч.2 ст.25 Закону № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

П. 6 ч.1 ст. 1 Закону № 2464-VI встановлено, що недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з ч.ч.3-4 ст.25 Закону № 2464-VI суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Таким чином, Закон № 2464-VI передбачає відповідальність у разі невиконання платником єдиного внеску обов`язку зі сплати сум внеску у встановлені законом строки.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про наявність у ОСОБА_1 недоїмки зі сплати єдиного внеску, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з абз.3 ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI в редакції, чинній у 2017 році, платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до абз.5 ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до податкового органу (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435 затверджено Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Порядок № 435).

Згідно з п.2 Розділу ІІІ Порядку № 435 ФО - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом.

Звітним періодом є календарний рік.

Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску подається за формою № Д5 згідно з додатком 5 до цього Порядку із зазначенням типу форми «початкова».

Відповідно до п.2 Розділу IV Порядку №435 звіт має містити основні дані про страхувальника та перелік таблиць Звіту. Звіт формується страхувальником або відповідальною особою страхувальника та включає таблиці, наведені у додатках 4-7 до цього Порядку (пункт 2 розділу IV Порядку №435).

П.п.10-11 Розділу IV Порядку №435 передбачено, що ФО - підприємці, крім тих, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають самі за себе до органів доходів і зборів Звіт згідно з таблицею 1 додатка 5 до цього Порядку. Протягом року в разі призначення пенсії подається Звіт з позначкою «призначення пенсії» за період до дати формування заяви на призначення пенсії, при цьому тип форми «початкова» не зазначається.

ФО - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають самі за себе до органів доходів і зборів Звіт згідно з таблицею 2 додатка 5 до цього Порядку. Протягом року в разі призначення пенсії подається Звіт з позначкою «призначення пенсії» за період до дати формування заяви на призначення пенсії, при цьому тип форми «початкова» не зазначається.

Отже, фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, формують та подають звіт, що містить таблицю 1 додатка 5 до Порядку №435, а фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають звіт, що містить таблицю 2 додатка 5 до Порядку №435.

З матеріалів справи встановлено, що з 01.01.2017 року позивача виключено з реєстру платників єдиного податку (а.с.16).

Отже, протягом 2017 року ОСОБА_1 перебував на загальній системі оподаткування, тому з урахуванням норм Порядку №435 до 10 лютого 2018 року був зобов`язаний подати Звіт за формою №Д5 з таблицею 1 додатка 5 до Порядку №435.

18.01.2018 позивач подав звітність за 2017 рік за формою №Д5 з таблицею 2 додатка 5 до Порядку №435 (а.с.14), в якій зазначив суму єдиного внеску за 2017 рік у розмірі 8448,00 грн.

Відповідно до банківських квитанцій (а.с.17-25) протягом 2017 року ОСОБА_1 щомісяця сплачував 704,00 грн єдиного внеску. Таким чином, у 2017 році позивач сплатив єдині внески на загальну суму 8448,00 грн.

Згідно з даними інформаційної системи щодо ОСОБА_1 (а.с.43-49) станом на 31.12.2017 за позивачем рахувалася переплата в сумі 6665,54 грн, станом на 31.01.2018 переплата склала 7484,60 грн.

У зв`язку з поданням звітності за 2017 рік 09.02.2018 позивачу нараховано самостійно визначену суму єдиного внеску (код операції 17F) в розмірі 8448,00 грн, а також нараховано розрахункову суму єдиного внеску за рік №3551094/ev (код операції 17Ц) 8448,00 грн, внаслідок чого у ОСОБА_1 виникла заборгованість зі сплати єдиного внеску.

Таким чином, у зв`язку з поданням звітності за 2017 рік за формою №Д5 з таблицею неправильної форми позивачу двічі нараховано належну до сплати суму єдиного внеску за 2017 рік.

Водночас, оскільки ОСОБА_1 у 2017 році перебував на загальній системі оподаткування, у контролюючого органу були відсутні підстави враховувати зазначені в звіті від 18.01.2018 суми для нарахування недоїмки зі сплати єдиного внеску.

З урахуванням наведеного, оскільки матеріалами справи підтверджується сплата позивачем узгодженої суми єдиного внеску за 2017 рік у розмірі 8448,00 грн, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у ОСОБА_1 заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 січня 2020 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 січня 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 02 липня 2020 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Франовська К.С. Совгира Д. І.