Справа № 200/14600/19-а
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2020-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2020 р. Справа№200/14600/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення заподіяної шкоди у розмірі 34 424 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заподіяної шкоди у розмірі 34 424 грн.

Уточнивши позовні вимоги (а.с.18-22), в обґрунтування заявленого позову позивачем зазначено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №77 від 07.09.2017 року солдат ОСОБА_1 з 07.09.2017 року був зарахований до списків особового складу частини та приступив до виконання обов`язків за посадою «механік - водій 3 танкового взводу 8 танкової роти 3 танкового батальйону». Відповідно до п. 7 розділу III Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої Наказом Міністерства оброни України №232 від 29.04.2016 року, військовослужбовці військової служби за контрактом забезпечуються речовим майном за встановленими нормами, починаючи з дня призначення їх на посаду наказом командира військової частини.

Згідно із рапортом начальника речової служби військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_2 за вих.№7397 від 02.10.2019 року стало відомо, що необхідно направити матеріали про відшкодування за рахунок винних осіб, в тому числі відповідача, завданих державі матеріальних збитків до відповідних судів для списання встановленим порядком.

Відповідно до картки №1795/438 обліку майна особистого користування акт №521433 від 06.09.2017 року солдата ОСОБА_1 від 07.09.2017 року на день звільнення становить: шарф - труба з., кашкет польовий, шапка зимова, шарф - труба літо, куртка флісова, рукавички зимові, костюм польовий п/в, куртка утеплена польова ВВЗ, штани утеплені ВВЗ, футболка, труси/футболка, білизна натільна, білизна тепла/термо, шкарпетки літні, шкарпетки зимові, напівчеревики (туфлі) «В», черевики з в/берцями «А», тапочки казармені «Б». Натомість, відомості про втрату (псування) речей тривалого користування у частині відсутні.

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №181 від 13.06.2019 року відповідач був виключений із списків особового складу частини з 13.06.2017 року.

З наведених підстав, посилаючись на Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 суму у розмірі 34424,49 грн.

Ухвалою від 10.02.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання 10.03.2020 року.

Відповідно до ухвали суду від 11 березня 2020 року судом вжиті заходи щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи через Військову частину НОМЕР_3 , де він фактично перебуває у зв`язки з відбуттям покарання.

25 травня 2020 року від відповідача судом отримано клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.62-66), у якому він заперечив проти заявленого позову та зазначив, що у нього вдома залишився лише один спальний мішок, який він не здав у встановленому порядку через притягнення до кримінальної відповідальності. Також відповідач вказав, що каремат він не отримував, а шолом кевларовий 1 шт. та бронежилет 1 шт. здав старшому лейтенанту Черненко, які той поклав до зброярської кімнати.

З наведених підстав відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

Учасники судового розгляду до судового засідання 24 червня 2020 року не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з частиною 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 КАС України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі обставини.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №77 від 07.09.2017 року солдат ОСОБА_1 з 07.09.2017 року був зарахований до списків особового складу частини та приступив до виконання обов`язків за посадою «механік - водій 3 танкового взводу 8 танкової роти 3 танкового батальйону» (а.с.24).

Надана позивачем засвідчена копія наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №181 від 13.06.2019 року має, в тому числі, такий зміст:

«Старшого солдата ОСОБА_1 , який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , засудженого за вчинений злочин Сєверодонецьким міським судом Луганської області від 05 квітня 2019 року до покарання у вигляді 2 років тримання у дисциплінарному батальйоні, вважати таким, що вибув до військової частини НОМЕР_3 міста Києва.

З 13 червня 2017 року виключити із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. [...]

Провести відрахування вартості обмундирування в сумі 34424,49 грн., обчислену пропорційно часу , що залишився до кінця строку носіння.

Зняти з продовольчого забезпечення згідно каталогу продуктів харчування (обід) з 14 червня 2019 року» (а.с.7).

Надана позивачем в подальшому інша копія цього ж наказу відрізняється від попередньої, оскільки не містить вказівки на зняття з продовольчого забезпечення (а.с.23).

З наданих документів випливає, що відповідач 13 червня 2017 року був виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , тобто, на два місяці раніше дати зарахування до цієї ж військової частини 07 вересня 2017 року.

Пояснень щодо вказаних розбіжностей, зокрема, можливої наявності описки, позивачем протягом розгляду справи не надано.

До позовної заяви також додано довідку-розрахунок від 13.06.2019 року на речове майно солдата ОСОБА_1 , де містяться відомості про те, що костюм в/води (1 к.-т.) має вартість 177 гривень 00 копійок, костюм танковий (1 к.-т.) - 312 гривень 00 копійок, чоботи гумові (1 пар.) - 62 гривні 49 копійок, спальний мішок (2 шт.) - 888 гривень 00 копійок, бронежилет (1 шт.) - 22375 гривень 00 копійок, мішок спальний - 394 гривні 50 копійок, каремат - 30 гривень 00 копійок, шолом кевларовий (1 шт.) - 10415 гривень 00 копійок, чохол до шолому кевл. (1 шт.) - 195 гривень 00 копійок (а.с.10).

У позовній заяві в обґрунтування заявлених вимог вказано, що відповідно до картки №1795/438 обліку майна особистого користування акт №521433 від 06.09.2017 року солдата ОСОБА_1 від 07.09.2017 року на день звільнення становить: шарф - труба з., кашкет польовий, шапка зимова, шарф-труба літо, куртка флісова, рукавички зимові, костюм польовий п/в, куртка утеплена польова ВВЗ, штани утеплені ВВЗ, футболка, труси / футболка, білизна натільна, білизна тепла/термо, шкарпетки літні, шкарпетки зимові, напівчеревики (туфлі) «В», черевики з в/берцями «А», тапочки казармені «Б».

При цьому позивачем зазначено, що відомості про втрату (псування) речей тривалого користування у частині відсутні.

Також, суд зауважує, що всупереч власному наказу № 181 від 13 червня 2019 року позивачем не вказана вартість обмундирування, обчислена пропорційно часу, що залишився до кінця строку носіння.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, з урахуванням встановлених при розгляді справи обставин, суд зазначає про таке.

Відповідно до частини 4 статті 5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Тому вказаний спір, який виник з приводу проходження відповідачем публічної (військової) служби, відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

Враховуючи предмет заявленого позову, суд враховує, що загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду врегульовані статтею 1166 ЦК України, яка передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Особливості спірних відносин врегульовані також нормами Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 3 жовтня 2019 року № 160-IX, якими позивач обґрунтовує заявлений позов.

Проте, вирішуючи справу, суд враховує, що вказаний Закон набрав чинності 31 листопада 2019 року, тобто, після виключення відповідача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, оскільки відповідач був виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 наказом №181 від 13 червня 2019 року, на час виникнення спірних правовідносин Закон України від 3 жовтня 2019 року № 160-IX чинності не набрав.

За вказаних обставин суд застосовує при вирішенні справи постанову Верховної Ради України «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі» від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР (надалі Положення № 243/95-ВР), яка діяла на час виникнення спірних відносин.

Вказане Положення № 243/95-ВР, зокрема, містить такі пункти.

2. Відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.

17. Командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини.

У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб встановлено в ході ревізії (перевірки), інвентаризації, дізнання, попереднього слідства або судом.

За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми.

18. Розслідування призначається письмовим розпорядженням командира (начальника) військової частини, який має право прийняти рішення про притягнення військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного до матеріальної відповідальності.

Розслідування проводиться посадовою особою, компетентною у питаннях обліку, зберігання та використання відповідного майна або яка має вищу юридичну освіту.

Забороняється доручати розслідування посадовій особі, яка є підлеглою чи безпосереднім начальником військовослужбовця або військовозобов`язаного, призваного на збори, дії яких необхідно розслідувати, а також посадовим особам, які є співучасниками заподіяння матеріальної шкоди чи зацікавлені в результатах розслідування.

19. Розслідуванням повинно бути встановлено:

в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка;

якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду;

вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено;

умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду;

чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків;

ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами;

умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.

20. Посадова особа, призначена для проведення розслідування, має право:

брати письмові пояснення в осіб, причетних до факту заподіяння шкоди;

одержувати довідки, акти ревізій (перевірок), інвентаризацій, накладні, витяги з обліково-видаткових книг і журналів, інші документи і матеріали, необхідні для об`єктивного і повного розслідування, а також довідки про розмір заподіяної шкоди;

оглядати майно та приміщення, де воно зберігається;

проводити контрольні звіряння, заміри, зважування та інші контрольно-перевірні дії з метою встановлення умов і причин, що сприяли заподіянню шкоди.

21. У висновку розслідування викладаються факти, встановлені відповідно до вимог пунктів 3 і 19 цього Положення, та пропозиції про притягнення винної особи (винних осіб) до обмеженої, повної чи підвищеної матеріальної відповідальності, а в разі необхідності - обгрунтування можливості зменшення суми, що підлягає стягненню з винного для відшкодування заподіяної шкоди.

До висновку додаються:

письмові пояснення особи (осіб), яка притягається до матеріальної відповідальності;

письмові пояснення інших осіб, причетних до факту заподіяння шкоди;

акти ревізій (перевірок), інвентаризацій, накладні, витяги з обліково-видаткових книг і журналів та інші матеріали розслідування;

довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини.

Висновок підписується офіцером, який проводив розслідування. Всі матеріали розслідування подаються на розгляд командиру (начальнику) військової частини, який його затверджує у разі прийняття рішення про стягнення з винного встановленої шкоди.

22. Військовослужбовці та призвані на збори військовозобов`язані, які притягаються до матеріальної відповідальності, ознайомлюються з матеріалами розслідування, про що у висновках робиться відповідний запис. Вони мають право подавати свої заперечення та клопотання на ім`я командира (начальника) військової частини.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги Положення № 243/95-ВР позивачем не дотримані.

Зокрема, в порушення пункту 2 Положення № 243/95-ВР позивачем не встановлена пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Тобто, з боку позивача не надано відомостей, яким саме чином спричинена шкода - розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності. Не наведено доказів додаткових витрат для військової частини для відновлення або придбання майна.

В порушення пунктів 17 та 18 Положення № 243/95-ВР не дотримано порядку призначення розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Відповідно, за відсутності розслідування, відсутні висновки, передбачені пунктами 19 та 21 Положення № 243/95-ВР.

Всупереч пункту 22 Положення № 243/95-ВР відповідач, як військовослужбовець, який притягається до матеріальної відповідальності, не ознайомлений з матеріалами розслідування, позбавлений права подавати свої заперечення та клопотання на ім`я командира (начальника) військової частини.

Діючий станом на час звернення позивача до суду з цим позовом Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 3 жовтня 2019 року № 160-IX, містить схожі приписи.

Зокрема, статтею 8 вказаного Закону врегульоване проведення службового розслідування, за результатами якого складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Норми діючого на цей час Закону від 3 жовтня 2019 року № 160-IX, відповідачем також не дотримані.

З наведених підстав, виходячи з аналізу норм, які регулюють спірні відносини, враховуючи досліджені матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено спричинення шкоди відповідачем в розмірі вартості зазначеного у позові майна.

Зокрема, за відсутності проведеного позивачем розслідування не встановлено та не доведено перед судом, якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця заподіяно шкоду; вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.

В тому числі, позивачем не наведено фактичне знаходження та подальша доля вартісного військового майна, такого, як бронежилет вартістю 22375 грн. та шолом кевларовий вартістю 10415 грн., незважаючи на те, що виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини не є підставою для списання вказаного майна.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до части 4 статті 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Незважаючи на те, що позивач ухилився від направлення копії позовної заяви відповідачу за місцем його фактичного перебування та зазначення у позові відповідної адреси, що було підставою для залишення позовної заяви без руху, судом самостійно вжиті заходи щодо належного повідомлення відповідача про розгляд цієї адміністративної справи та можливості висловити своє ставлення до заявленого позову.

Зі свого боку відповідач у своєму клопотанні визнав, що у нього вдома залишився виданий на службі лише один спальний мішок, який він зобов`язався згодом повернути (а.с.62-66).

Враховуючи, що позивач, в тому числі, просив стягнути вартість спальних мішків в кількості 2 шт. вартістю 888 грн. (у довідці-розрахунку від 13.06.2019 року (а.с.10) ціна за одиницю позивачем не вказана), суд вважає встановленим факт заподіяння відповідачем шкоди на суму 444 грн.

З наведених підстав заявлений позов підлягає частковому задоволенню в сумі 444 грн. В решті заявлений позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання судових витрат суд вказує, що відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Отже, сума сплаченого позивачем судового збору розподілу між сторонами не підлягає

Керуючись статтями 2, 139, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення заподіяної шкоди у розмірі 34 424 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) у відшкодування шкоди суму 444 (чотириста сорок чотири) грн. 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення складено у повному обсязі 03 липня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.А. Чекменьов