Справа № 200/1997/20-а
Суддя: Лазарєв В.В.
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 р. Справа№200/1997/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазарєва В.В., за участю: секретаря судового засідання Шемет Я.О., представника позивача Сергієнко Н.І., представника відповідача Голуб М.І. розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Слов`янськ адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29 серпня 2018 року №000621405, № , № , рішення № 241-581/05-99-54-33/ від 13 листопада 2019 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі також ГУ ДПС у Донецькій області), в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с. 188-194) просить: 1) визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Донецькій області № , № , № від 29.08.2018 р.; 2) визнати незаконними дії ГУ ДПС у Донецькій області, які полягають в проведенні камеральної перевірки 3) скасувати рішення ГУ ДПС у Донецькій області від 13.11.2019 р про анулювання реєстрації платника єдиного податку, зобов`язавши відповідача внести зміни до Реєстру платників єдиного податку, відновивши ФОП ОСОБА_1 як платника єдиного податку з 30.09.2019 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Головним управлінням ДПС у Донецькій області за результатами камеральної перевірки складено акт № 431-581/05-99-54-33/ від 30.09.2019 р. За наслідками проведеної перевірки 13.11.2019 р. відповідач позбавив його статусу платника єдиного податку з 30.09.2019 р. В основу вказаного акту камеральної перевірки від 30.09.2019 р. відповідачем покладений акт перевірки ГУ ДФС у Донецькій області від 30.07.2018 р. № 137/05/99/14/05/.

Позивач вважає вищевказані дії та рішення протиправними, оскільки перевірки проведені із порушенням вимог законодавства, що регулюють питання щодо порядку проведення камеральних та фактичних перевірок та без визначених законом підстав для їх проведення.

Також позивач звертає увагу, що постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя по справі № 265/7268/18 його звільнено від відповідальності у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які документи на підтвердження того, що саме ФОП ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність за вказаною в акті перевірки адресою. На думку позивача, висновки податкового органу, які викладені в акті камеральної перевірки від 30.09.2019 р., не можуть розцінюватися, як належним чином допустимі і такі, які отримані в порядку, визначеному чинним законодавством, що є підставою для скасування спірних податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС у Донецькій області та відновлення його в статусі платника єдиного податку.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16.03.2020 року відкрито провадження у даній справі із визначенням порядку розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. В ухвалі було запропоновано відповідачам надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження.

03 квітня 2020 року представником ГУ ДПС надано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач зазначає, що платник виключений з реєстру платників єдиного податку 30.09.2019 на підставі рішення Головного управління ДПС у Донецькій області № 241-581/05-99-54-33 від 13.11.2019, прийнятого згідно акту камеральної перевірки № 431-581/05-99-54-33/ від 30.09.2019. Реєстрацію платником єдиного податку ФОП ОСОБА_1 анульовано у зв`язку з наявним податковим боргом на кожне перше число місяця протягом двох послідових кварталів.

Податковий борг у платника виник в результаті застосування до нього штрафної санкції за порушення норм чинного законодавства про застосування реєстраторів розрахункових операцій, яке зафіксовано в акті фактичної перевірки від 30.07.2018 №137/0599/14/05/.

За результатами перевірки до суб`єкта господарювання на підставі акту №137/05/99/14/05/ від 30.07.2018 року було застосовано відповідні штрафні санкції за КБК 21080900 у розмірі 5000 грн. (податкове повідомлення - рішення від 29.08.2018 №), за КБК 21081000 у розмірі 3997,72 грн. (податкове повідомлення - рішення від 29.08.2018 №), КБК 21081103 у розмірі 1020,00 грн. (податкове повідомлення -рішення від 29.08.2018 №). Вказані рішення вручено платнику 04.09.2018 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З урахуванням наведеного представник Головного управління ДПС у Донецькій області вважає позовні вимоги необґрунтованими.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 червня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18 червня 2020 року.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві та інших заявах по суті справи, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, вважав спірні податкові повідомлення-рішення законними та обґрунтованими, надав пояснення, аналогічні тим, що зазначені у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується вимоги та заперечення, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 18.11.2007 за № 2 247 000 0000 017966, місце проживання: АДРЕСА_1 основний вид діяльності: роздрібна торгівля комп`ютерами, периферійним устаткуванням і програмним забезпеченням у спеціалізованих магазинах (код КВЕД 47.41), про що свідчать виписка та відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 15-16).

25 липня 2018 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області, на підставі п.п. 80.2.6. п. 80.2. ст. 80 ПК України, видано наказ № 1291 про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 щодо дотримання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності відповідних дозвільних документів і ліцензій за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Перемоги, буд. 21, за період діяльності з 06.03.2018 по 27.07.2018. (а.с. 128).

На підставі вищевказаного наказу 26.07.18 видані направлення на перевірку № 1639 та № 1640 (а.с. 212, 213).

Відповідно абз. 6, 7 п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України при пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Згідно матеріалів справи посадовими особами контролюючого органу складений акт від 26.07.18 № 1815/05/99/14/05/, який засвідчує факт відмови особи, яка проводила розрахункову операцію розписатися у направленні на перевірку (а.с. 108).

26 липня 2018 року посадовими особами податкового органу, на підставі вищевказаних наказу ГУ ДФС у Донецькій області та направлень, проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 щодо дотримання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності відповідних дозвільних документів і ліцензій за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Перемоги, буд. 21, за період діяльності з 06.03.2018 по 27.07.2018.

За результатами вказаної перевірки встановлено наступні порушення:

1) 26.07.2018 року о 15:45 у магазині «brandZone» за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, просп. Перемоги, 21 придбано телевізор TV Kivi 24FK30W за ціною 5000 грн. Розрахунок проводився частково у іноземній валюті, а саме 150 доларів США за курсом 26,55 грн. та 1020 грн., що є порушенням ч. 1 ст. 7 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 № 15-93 (із змінами та доповненнями) в частині здійснення розрахунків за телевізор Kivi 24FK30W в іноземній валюті, а саме 150 доларів США за курсом 26,55 грн. та 1020 грн. Офіційний курс НБУ на 26.07.2018 складає 2666,1412 грн. за 100 доларів США;

2) розрахункова операція була проведена без застосування РРО, КУРО та РК, без видачі фіскального чека (видано товарний чек від 26.07.2018 року). РРО, КУРО та РК не використовувались та на місці проведення розрахунків відсутні). Придбаний товар (телевізор TV Kivi 24FK30W) відноситься до групи 85 «Електричні машини, обладнання та їх частини; апаратура для запису або відтворення звуку, телевізійна апаратура для запису та відтворення зображення і звуку, їх частини та приладдя» (код згідно УКТЗЕД ), який зазначений в переліку груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні відповідно до Постанови КМУ від 16.03.2017 № 231 «Про затвердження переліку груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню), або гарантійній заміні», в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій, чим порушено порядок проведення розрахунків передбаченого п. 1, 2 статті 3, п. 1 статті 9 Закону України від 06.07.1995 р. №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями);

3) ненадання документів пов`язаних з предметом перевірки, а саме: книги обліку доходів фізичної особи-підприємця, чим порушено п.85.2 ст. 85 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 (із змінами та доповненнями);

За результатами проведеної перевірки складено акт № 137/0599/14/05/ від 30.07.2018 р. (а.с. 21-22). Особа, що уповноважена здійснювати розрахункові операції відмовилась від отримання та підпису акту перевірки, про що складено відповідний акт від 30.07.2018 року (а.с. 111).

Другий примірник акту спрямовано на податкову адресу ФОП ОСОБА_1 поштою з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 113-114).

На підставі вказаного акту та з урахуванням повторності вчинених порушень, про що свідчать акт фактичної перевірки від 03.03.18 та податкові повідомлення рішення від 21.03.18 (а.с. 202-209), відповідачем прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 29.08.2019 року:

- № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення п. 1,2 ст. 3, п. 1 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95 ВР від 06.07.95 у розмірі 5000 грн. (а.с. 26);

- № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 3997,72 грн. за порушення ч. 1 ст. 7 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 № 15-93 (із змінами та доповненнями) (а.с. 30).

- № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1020 грн. за порушення п. 85.2 ст. 85 ПК України, в частині ненадання документів пов`язаних з предметом перевірки (а.с. 28).

30 вересня 2019 року посадовими особами податкового органу проведена камеральна перевірка щодо порушення платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої встановлено наступні порушення: наявність податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів згідно абз. 8 п.п. 298.2.3, п. 298.2 ст. 298 Кодексу. Сума боргу (штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій) станом на: 01.04.19 5000 грн., 01.05.19 5000 грн., 01.06.19 5000 грн., 01.07.19 5000 грн., 01.08.19 5000 грн., 01.09.19 5000 грн.

За результатами проведеної перевірки складено акт № 431-581/05-99-54-33/ від 30.09.2019 р. Другий примірник акту спрямовано на податкову адресу ФОП ОСОБА_1 поштою з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 32, 124-125).

На підставі вказаного акту відповідачем прийнято рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку №241-581/05-99-54-33/ від 13.11.2019 року (а.с. 126). Вказане рішення спрямовано на податкову адресу ФОП ОСОБА_1 Леонідовича поштою з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та отримано останнім 21.11.2019 (а.с. 127).

Позивач оскаржує вищевказані дії та рішення відповідача, як такі, що прийняті в супереч вимогам чинного законодавства без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідних рішень.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з п. 75.1 ст. Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ зі змінами та доповненнями (далі ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Пунктом 80.1 ст. 80 ПК України встановлено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав визначених вказаним пунктом, зокрема, у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 ст. 75 ПК України.

У відповідності до п. 75.1.3. ст. 75 ПК України Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі п.п. 20.1.9 п. 20.1 ст. 20 ПК України може бути проведена контрольна розрахункова операція (п. 80.4 ст. 80 ПК України).

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із ст. 81 ПК України (п. 80.5 ст. 80 ПК України).

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції (п. 80.7 ст. 80 ПК України).

Відповідно до абз. 1 4 п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених ПК України, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених ПК України, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Згідно з абзацом першим п. 86.5 ст. 86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених ст. 80 ПК України, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу (абзац третій п. 86.5 ст. 86 ПК України).

Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу (п. 80.10. ст. 80 ПК України).

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені ПК України, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

У разі незгоди платника податків з висновками акта такий платник зобов`язаний підписати такий акт перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта або окремо у строки, передбачені ПК України.

Пунктом 86.5. ст. 86 ПК України встановлено, що акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

Судом встановлено, що фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності відповідних дозвільних документів і ліцензій, здійсненна Головним управлінням ДФС у Донецькій області на підставі відповідних наказів та виданих направлень на перевірку, оформлені відповідними актами, а відтак суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Пунктом 76.1 статті 76 ПК України встановлено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу (пункт 76.2 статті 76 ПК України).

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що метою камеральної перевірки є також перевірка своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах

Відповідно до пункту 86.2 статті 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

У разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються контролюючим органом протягом п`яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях (пункт 86.7 статті 86 ПК України).

Згідно з пунктом 86.8 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Приймаючи до уваги наведені норми чинного податкового законодавства, суд дійшов висновку, що камеральна перевірка ФОП ОСОБА_1 проведена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Щодо суті встановлених порушень, суд зазначає наступне.

Так, у акті фактичної перевірки зазначено, що 26.07.2018 року о 15:45 у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_2 . Маріуполь, АДРЕСА_3 Перемоги, АДРЕСА_4 , в якому здійснює господарську діяльність позивачем, було придбано телевізор TV Kivi 24FK30W за ціною 5000 грн. Розрахунок проводився частково у іноземній валюті, а саме 150 доларів США за курсом 26,55 грн. та 1020 грн., що є порушенням ч. 1 ст. 7 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 № 15-93 (із змінами та доповненнями) в частині здійснення розрахунків за телевізор Kivi 24FK30W в іноземній валюті, а саме 150 доларів США за курсом 26,55 грн. та 1020 грн. Офіційний курс НБУ на 26.07.2018 складає 2666,1412 грн. за 100 доларів США. Розрахункова операція була проведена без застосування РРО, КУРО та РК, без видачі фіскального чека (видано товарний чек від 26.07.2018 року).

Також позивачем не було надано документів пов`язаних з предметом перевірки, а саме: книги обліку доходів фізичної особи-підприємця.

На підтвердження встановлених обставин відповідачем надано акт фактичної перевірки, фотокопії приміщення магазину «brandZone», фотокопії на яких зображено: банкноти США номіналом 50 та 100 доларів, упаковка від телевізору «KIVI» із маркуванням та штриховим кодом, а також осіб, які нібито здійснюють розрахункову операцію (а.с. 128-144). Окрім того, контролюючим органом надано копію товарного чеку від 26.07.18 щодо реалізації ТВ KIVI 24FK30W у кількості 1 шт. за сумою 5000 грн. зі проставленим штампом «brandZone» (а.с. 110).

Відповідно до ст. 83 Податкового кодексу України, для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом, податкова інформація, експертні висновки, судові рішення, податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Згідно із частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 73 КАС України).

За приписами статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У відповідності до частини 1 статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини 1, 3 статті 90 КАС України).

З доданих до акту перевірки фотографій, копії яких наявні в матеріалах справи, неможливо ідентифікувати особу, що здійснила продаж телевізору та чи на них дійсно були сфотографовані саме товари, що були придбані представниками відповідача під час проведення перевірки саме у магазині де здійснює господарську діяльність позивач.

До того ж, наданий відповідачем товарний чек не містить будь-яких ідентифікуючих відомостей.

Таким чином, суд зазначає, що надані копії фотографій не можуть бути прийняті судом, як належний доказ продажу товару та проведення часткового розрахунку у іноземній валюті саме позивачем. Тобто, обставини, зазначені в акті перевірки не підтверджено відповідачем належними доказами.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31 серпня 2018 року у справі №805/869/16-а та від 14 серпня 2018 року у справі №805/3294/17-а.

Разом з цим, згідно договору суборенди №АРГ-7/1251 від 01 жовтня 2017 року, укладеного між ТОВ «Амтсор рітейл груп» та ФОП ОСОБА_1 , суборендар (позивач) здійснює господарську діяльність за адресою: м. Маріуполь, просп. Перемоги, 21, під брендом «Техноопт».

Згідно постанови Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18.12.2018 року по справі 265/7268/18, яка набрала чинності 29.12.2018 року, суд закрив провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за частиною 1 статті 155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Суду дійшов висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення з боку ОСОБА_1 , оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які документи на підтвердження того, що саме ФОП ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність в магазині «brandZone» за адресою: Донецька область місто Маріуполь проспект Перемоги 21.

Відповідно до частини 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Також суд вважає неприпустимим той факт, що посадовими особами Головного управління ДФС у Донецькій області не встановлено особу та адресу її проживання, яка на їх думку здійснювала розрахункову операцію, що фактично позбавляє можливості перевірити викладені у акті обставини шляхом допиту останнього у якості свідка.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, з урахуванням принципів адміністративного судочинства, суд вважає, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами обставин, що викладені у акті фактичної перевірки та свідчать про допущені позивачем порушення податкового законодавства.

Таким чином, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення від 29 серпня 2018 року №000621405, №, № є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо рішення №241-581/05-99-54-33/ від 13 листопада 2019 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом підставою для прийняття вищевказаного рішення слугувала наявність податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів (абз. 8 п.п. 298.2.3, п. 298.2 ст. 298 Кодексу), а саме: штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій) станом на: 01.04.19 5000 грн., 01.05.19 5000 грн., 01.06.19 5000 грн., 01.07.19 5000 грн., 01.08.19 5000 грн., 01.09.19 5000 грн.

Відповідний податковий борг (штрафні санкції) є наслідком прийнятого податкового повідомлення-рішення № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення п. 1,2 ст. 3, п. 1 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95 ВР від 06.07.95 у розмірі 5000 грн. (а.с. 26).

З огляду на встановлену незаконність податкового повідомлення-рішення № , суд дійшов висновку, що рішення №241-581/05-99-54-33/ від 13 листопада 2019 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку прийнято необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а відтак підлягає скасуванню.

Позовні вимоги про зобов`язання відповідача внести зміни до Реєстру платників єдиного податку, відновивши ФОП ОСОБА_1 , як платника єдиного податку з 30.09.19 не підлягають задоволенню, оскільки скасування рішення №241-581/05-99-54-33/ від 13 листопада 2019 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку є повним та ефективним захистом порушених прав позивача.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 вказаної статті).

Враховуючи, що позивачем сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 4624,40 грн. суд вважає необхідним стягнути на його користь понесені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду та компенсації за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять, суд зазначає наступне.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначений порядок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно частин 1 та 2 вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

З аналізу наведених норм чинного процесуального законодавства вбачається, що сторони несуть витрат, пов`язані з професійною правничою допомогою адвоката.

У відповідності до п. 1, 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом. Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Судом встановлено, що представник позивача Сергієнко Н.І. не є адвокатом у відповідності Закону України «Про адвокатуру».

Таким чином, витрати на професійну правничу допомогу не підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Статтею 135 Кодексу адміністративного судочинства України визначені порядок та підстави відшкодування витрат, пов`язану із прибуттям до суду та компенсації за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять.

Витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони (ч. 1 ст. 135 КАС України).

Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, та її законному представнику сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно до розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати (ч. 2 ст. 135 КАС України).

Судом встановлено, що представник позивача Сергієнко Н.І. здійснювала представництва ФОП Христенко О.Л. на платній основі, про що свідчать договір про надання юридичних послуг, предметного завдання та акту, що складені на виконання умов вищевказаного договору.

Також, згідно наданої довідки про заробітну плату № 408 від 19.06.20, виданої ОСОБА_2 , заробітна плата останньої не змінювалась у бік зменшення за час перебування даної справи в проваджені суду.

Інших доказів, які б свідчили про витрати, пов`язані із прибуттям до суду та компенсації за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять, позивачем суду не надано.

Таким чином, витрати, пов`язані із прибуттям до суду та компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись нормами Конституції України та Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29 серпня 2018 року №000621405, № , № , рішення № 241-581/05-99-54-33/ від 13 листопада 2019 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 29 серпня 2018 року №000621405, № , № про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Донецькій області № 241-581/05-99-54-33/ від 13 листопада 2019 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області (місцезнаходження: вул. Італійська, 59, м. Маріуполь, Донецька область, 87515, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4624 (чотири тисячі шістсот двадцять чотири) гривні 40 копійок.

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини 23 червня 2020 року.

Повне судове рішення складено 02 липня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства, а також строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину згідно Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX.

Суддя В.В. Лазарєв