Справа № 140/1907/19
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2020-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову в ухваленні додаткового рішення

01 липня 2020 року ЛуцькСправа № 140/1907/19
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши у письмовому провадженні заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_3 ) звернувся із позовом до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги від 07.02.2019 №Ф-10305-55 про сплату боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 18276 грн 72 коп.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 12.07.2019 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (т.1, а.с.1).

Ухвалою суду від 21.10.2019 замінено відповідача на правонаступника Головне управління ДПС України (т.1, а.с.68).

Ухвалою суду від 21.10.2019 позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги залишено без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду (т.1, а.с.69-71).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2020 ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 21.10.2019 про залишення позовної заяви без розгляду скасовано і направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду (т.1, а.с.115-129).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 14.02.2020 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

Ухвалою головуючого-судді Смокович В.І. від 05.03.2020 задоволено заяву позивача про відвід судді та відведено даного суддю від розгляду адміністративної справи (т.1, а.с.158-160).

За результатами повторного автоматизованого розподілу справи визначено для її розгляду головуючого-суддю Плахтій Н.Б.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 06.03.2020 справу прийнято до провадження суддею Плахтій Н.Б. та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами (т.1, а.с.164).

Ухвалою суду від 09.04.2020 вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (т.1, а.с.201).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 адміністративний позов у даній справі задоволено повністю, визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Волинській області про сплату боргу (недоїмки) від 07 лютого 2019 року №Ф-10305-55. Стягнуто на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області судові витрати в сумі 768,40 грн (т.2, а.с.252-255).

15.06.2020 представник позивача адвокат Пилипчук В.Ф. звернувся в суд із заявою про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Волинській області понесених витрат ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу в розмірі 4950,00 грн.

В обґрунтування даної заяви вказав, що оскільки справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, судові дебати не проводились, тому докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу подаються протягом п`яти днів із дня ухвалення судового рішення. При цьому вважав, що у розумінні ч.7 ст.139 КАС України заява про подання таких доказів вказана у резолютивній частині позову, а тому вимоги вказаної норми закону дотримані.

На підтвердження понесених витрат до даної заяви долучено договір про надання правничої допомоги від 29.05.2019, квитанція до прибуткового касового ордера б/н від 29.05.2020, розрахунок надання професійної правової (правничої) допомоги від 15.06.2020, акт приймання-передач наданих послуг професійної правової (правничої) допомоги згідно договору від 29.05.2019 (т.2, а.с.257-261).

Відповідно до частин першої, третьої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення у встановлених випадках. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення був призначений на 10:00 01.07.2020, однак сторони в судове засідання не прибули. При цьому представником позивача подано заяву про розгляд справи у його відсутності (т.2, а.с.272).

Як передбачено частиною четвертою статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи вищевикладене, судовий розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення здійснювався у відсутності осіб, які були належним чином повідомлені, без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, в письмовому провадженні, на підставі наявних у суду матеріалів справи.

Перевіривши матеріали справи та аналізуючи доводи представника позивача у заяві про ухвалення додаткового судового рішення, суд приходить до таких висновків.

Підстави для ухвалення додаткового судового рішення визначені статтею 252 КАС України. Так відповідно до пункту 3 частини першої вказаної статті суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, з наведеного слідує, що учасник справи має право на звернення до суду із заявою про винесення додаткового рішення у справі, в тому числі й з підстави, якщо судом не вирішено питання про судові витрати, позаяк рішення суду складається з резолютивної частини із зазначенням, з поміж іншого, відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 246 КАС України і розподілу судових витрат.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами першою, другою статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини третьої статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Так, у заяві про ухвалення додаткового рішення представник позивача вказує, що позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4950,00 грн, при цьому докази на підтвердження вказаних витрат позивач подав до суду 15.06.2020 після судового розгляду, тобто після ухвалення судового рішення у даній справі.

Відповідно до положень частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина третя статті 143 КАС України). Як встановлено частиною п`ятою статті 143 КАС України, у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Відтак, наведені вище норми передбачають можливість подання доказів понесених судових витрат після ухвалення судового рішення лише у разі, якщо під час судового розгляду до закінчення судових дебатів особа зробила про це відповідну заяву; неможливість подання доказів до вирішення справи по суті обумовлена поважними причинами. При цьому наслідки неподання у встановлений строк заяви або неподання відповідних доказів передбачені абзацом третім частини сьомої статті 139 КАС України.

Як слідує із рішення суду від 15.06.2020, судом вирішено питання про розподіл судових витрат у сумі 768,40 грн, понесених позивачем у зв`язку зі сплатою судового збору та підтверджених квитанцією від 12.06.2020, що містилася у матеріалах справи. Інші докази на підтвердження понесених позивачем судових витрат, в тому числі на правничу допомогу, на час розгляду справи суду надані не були, відтак суд не міг вирішити питання про такі судові витрати.

Позивач у позовній заяві просив стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у справі без конкретної вказівки, які саме витрати ним понесені або ж які очікує понести.

Так, за приписами статті 132 КАС України судові витрати складаються не тільки із судового збору, але й інших витрат, що пов`язані з розглядом справи. Обов`язок подання доказів щодо розміру судових витрат, які сплачені або ж мають бути сплачені, покладається саме на сторону.

Проте під час розгляду справи по суті до ухвалення судового рішення доказів про понесення позивачем витрат на правничу допомогу суду не подано, як і не подано ні позивачем, ні його представником відповідної заяви про подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення у зв`язку із неможливістю надати їх з поважних причин до закінчення розгляду справи по суті.

Розгляд даної справи відповідно до ухвали від 09.04.2020 здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (т.1, а.с.201).

Частинами першою-третьою статті 262 КАС України визначено, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини восьмої статті 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Отже, протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі учасник справи вправі подавати заяви по суті справи, докази чи інші клопотання, після чого суд переходить до розгляду справи по суті, досліджуючи докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Як слідує з матеріалів справи, після відкриття провадження у справі (12.07.2019) позивач та його представник доказів понесених витрат на правничу допомогу до закінчення розгляду справи по суті не подали. При цьому суд зауважує, що договір про надання правничої допомоги був складений ще 29.05.2019, тобто до подання позовної заяви в суд, а квитанція до прибуткового касового ордера на суму 4950,00 грн була оформлена 29.05.2020, тобто під час розгляду справи та до вирішення її по суті. Отже, вказані документи на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу були наявні в позивача ще до ухвалення рішення у даній справі, однак суду не подані з невідомих причин, як і не зроблена заява про подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

Суд зазначає, що відсутність судових дебатів при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не позбавляє права учасника справи подати в межах строку її розгляду відповідні докази понесених витрат на правничу допомогу чи зробити відповідну заяву про подання таких доказів.

Враховуючи те, що у встановлений частиною сьомою статті 139 КАС України строк (тобто до ухвалення рішення у даній справі 15.06.2020) позивач та його представник із заявою про стягнення судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, не зверталися, документів, які б підтверджували понесені витрати не подавали, відповідно суд, ухвалюючи рішення у справі, не мав підстав та обов`язку вирішувати ці питання, як і призначати судове засідання для їх вирішення (вказуючи про це у резолютивній частині рішення; пункт 5 частини шостої статті 246 КАС України).

Тобто, заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу могла б бути предметом вирішення адміністративним судом під час ухвалення рішення в цій справі (так само як і додаткового рішення), якби її заявили в межах розгляду справи, але до того, як суд ухвалить рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 16.04.2019 в справі №817/1889/17.

Крім того, суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 в справі №755/9215/15-ц також вказала на те, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України (в даному випадку частини сьомої статті 139 КАС України) щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі №817/1889/17.

Таким чином, зважаючи на ту обставину, що під час розгляду справи стороною позивача не було подано доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу, як і не зроблено в судовому засіданні заяву про подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення, тому суд дійшов висновку, що заяву позивача про ухвалення додаткового рішення на підставі частини сьомої статті 139 КАС України слід залишити без розгляду.

Керуючись статтями 139, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, з врахуванням вимог пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій