Справа № 160/943/20
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2020 року м. Дніпросправа № 160/943/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Панченко О.М.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2020р. у справі №160/943/20
за позовом: ОСОБА_1
до: про:Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України визнання протиправним та скасування рішення
ВСТАНОВИВ:

20.01.2020р. ОСОБА_1 за допомогою поштового зв`язку звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення /а.с. 1-4/, разом з адміністративним позовом позивачем було подано заяву про звільнення від сплати судового збору /а.с. 5-6/.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2020р. у справі №160/943/20 звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання до суду позову, відкрито провадження у справі №160/943/20 та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи /а.с. 30-31/.

Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом у якому просив:

- визнати рішення міжрегіональної комісії з питань визначення особами, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі, та їх переведення при Південно-Східному міжрегіональному управлінні з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 22.10.2019р. (Протокол №48 ДНП) протиправним;

- скасувати рішення міжрегіональної комісії з питань визначення особами, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі, та їх переведення при Південно-Східному міжрегіональному управлінні з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 22.10.2019р. (Протокол №48 ДНП);

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2020р. у справі №160/943/20 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано рішення міжрегіональної комісії з визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі, та їх переведення Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, оформлене протоколом №48 ДНП від 22.10.2019р. (суддя Букіна Л.Є. ) / а.с. 94-96/.

Відповідач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, подав апеляційну скаргу /а.с. 100-116/ за допомогою поштового зв`язку 29.04.2020р., безпосередньо до суду апеляційної інстанції, яка зареєстрована судом апеляційної інстанції 04.05.2020р. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції вирішив права інших 64 осіб, крім ОСОБА_1 скасувавши рішення міжрегіональної комісії з питань визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі, та їх переведення Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, яке оформлено протоколом №48 ДНП 22.10.2019р., тому просив рішення суду першої інстанції від 27.03.2020р. скасувати та прийняти нове рішення відповідно до вимог законодавства.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.05.2020р. у справі №160/943/20 витребувано з Дніпропетровського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи №160/943/20 за позовом ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про протиправним та скасування рішення і зобов`язано суд першої інстанції протягом трьох днів з моменту отримання ухвали направити до суду апеляційної інстанції матеріали цієї адміністративної справи для вирішення питання щодо наявності підстав для відкриття апеляційного провадження /а.с. 128/

Матеріали адміністративної справи №160/943/20 надійшли до Третього апеляційного адміністративного суду 13.05.2020р. /а.с. 96/.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.05.2020р. у справі №160/943/20 апеляційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2020р. у справі №160/943/20 залишено без руху на надано заявнику апеляційної скарги строк для усунення недоліків апеляційної скарги /а.с. 178/.

У встановлений судом строк Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України недоліки апеляційної скарги було усунуто /а.с. 182-184/.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.06.2020р. у справі №160/943/20 поновлено Південно-Східному міжрегіональному управлінню з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України строк апеляційного оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2020р. у справі №160/943/20, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2020р. у справі №160/943/20 /а.с. 188/ та ухвалою від 03.06.2020р. справу №160/943/20 призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження на 30.06.2020р. /а.с. 189/, про що судом апеляційної інстанції було повідомлено учасників справи у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та строки / а.с. 190,191/.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали даної адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до довідки за особовою справою №616-К-15 вироком Краматорського міського суду Донецької області від 06.01.2005р. ОСОБА_1 визнано винним та призначено покарання: за ч. 2 ст. 121 КК України до 9 років позбавлення волі.

Початок строку 25.12.2014р. Кінець строку 19.04.2023р.

Також, згідно даних особової справи має близьких родичів:

мати ОСОБА_2 , що мешкає АДРЕСА_1 ;

співмешканку - ОСОБА_3 , що мешкає АДРЕСА_2 ;

дочку ОСОБА_4 , адреса не вказана /а.с. 40/.

ОСОБА_1 15.10.2019р. звернувся з заявою до першого заступника начальника Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, в якій просив вирішити питання про переведення його для подальшого відбування покарання в Селидівську виправну колонію №82, оскільки в місці розташування закладу проживають його родичі /а.с.83 зворотна сторона/.

Відповідно протоколу №48 ДНП від 22.10.2019р. міжрегіональної комісії з питань визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі, та їх переведення Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, відносно засудженого ОСОБА_1 , 1980р.н., комісією відмовлено в переведенні на підставах ч. 3 ст. 93 КВК України з державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» до державної установи «Селидівська виправна колонія (№82)» /а.с. 75-80/.

ОСОБА_1 не погодившись з рішенням відповідача, звернувся з адміністративним позовом до суду , оскільки вважає що його право на сімейне життя, порушується відмовою в переведенні до державної установи «Селидівська виправна колонія (№82)», оскільки дана установа знаходиться у межах постійного проживання близьких родичів.

Згідно ч.2 ст. 7 Кримінально - виконавчого кодексу України, засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.

Відповідно до ч.1 ст.93. Кримінально - виконавчого кодексу України, передбачено, відбування засудженими всього строку покарання в одній виправній чи виховній колонії, засуджений до позбавлення волі відбуває весь строк покарання в одній виправній чи виховній колонії, як правило, у межах адміністративно-територіальної одиниці відповідно до його місця проживання до засудження або місця постійного проживання родичів засудженого.

Відповідно до ч.6 ст.57 Кримінально - виконавчого кодексу України допускається переведення засудженого для подальшого відбування покарання з одного виправного центру до іншого для розміщення засудженого за місцем проживання його близьких родичів за наявності поважних причин, що перешкоджають подальшому перебуванню засудженого в цьому виправному центрі.

Переведення засудженого для подальшого відбування покарання з одного виправного центру до іншого здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань та пробації, за поданням адміністрації виправного центру, погодженим з начальником відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань та пробації, та спостережною комісією.

Наказом Міністерства юстиції України від 27.02.2017р. № 680/5, затверджено Положення про центральну, міжрегіональну комісії та комісію слідчого ізолятора з питань визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, порядок направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі, та їх переведення (далі - Положення).

Відповідно до п. 2 розділу I цього Положення міжрегіональна комісія - колегіальний орган, що утворюється в міжрегіональному управлінні, який в межах компетенції визначає засудженим до позбавлення волі вид установи виконання покарань, місце відбування покарання особам, засудженим до позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі, арешту та обмеження волі, здійснює направлення і переведення для відбування покарання засуджених до позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі та арешту в межах зони діяльності міжрегіонального управління.

Пунктом 4 розділу ІV Положення встановлено, що переведення засудженого для подальшого відбування покарання з однієї виправної чи виховної колонії до іншої з підстави «відповідно до його місця постійного проживання близьких родичів та/або членів сім`ї засудженого» здійснюється на підставі клопотання засудженого або близького родича чи члена сім`ї засудженої особи. Підпис засудженого на клопотанні засвідчується керівником адміністрації установи виконання покарань.

У клопотанні про переведення має міститися додаткова інформація щодо всіх близьких родичів та членів сім`ї засудженого відповідно до ступеня їх спорідненості та місця їх постійного проживання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся з відповідною заявою до міжрегіональної комісії з питань визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі, та їх переведення Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, про переведення для подальшого відбування покарання до Державної установи «Селидівська виправна колонія №82», оскільки, дана установа знаходиться у межах адміністративно-територіальної одиниці відповідно до місця постійного проживання його родичів.

Як вбачається з рішення міжрегіональної комісії з питань визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі, та їх переведення Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, яке було оформлено протоколом №48 ДНП від 22.10.2019р., йому було відмовлено в переведенні на підставах ч. 3 ст. 93 КВК України, і саме це рішення є предметом оскарження у даній справі.

Позивачу, було відмовлено з тих підстав, що поданим клопотанням не доведено виняткових підстав, визначених ч.2 ст. 93 КВК України щодо переведення для подальшого відбування покарання до іншої виправної колонії.

Також, відповідач зазначає про те, що ОСОБА_1 з 20.10.2016р. відбував покарання у Державній установі «Селидівська виправна колонія (№82)», як в установі яка розташована в районі де проживає його родина, а потім 05.03.2018р. він звернувся із заявою /а.с. 84/ до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції з клопотанням про переведення його з Державної установи «Селидівська виправна колонія (№82)» до Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)», обґрунтовуючи тим, що Державна установа «Селидівська виправна колонія (№82)» знаходиться поблизу проведення антитерористичної операції, у зв`язку із чим він хвилюється за своє життя.

Згідно копії витягу з протоколу № 15 від 14.03.2018р. /а.с. 74/ міжрегіональної комісії з питань визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі, та їх переведення Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції прийнято рішення про переведення засудженого ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з Державної установи «Селидківська виправна колонія (№82)» для подальшого відбування покарання до Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» та наряду № 3/5-1720/Е від 15.03.2018р. /а.с. 73/.

Відповідно до п.17.1 Європейських пенітенціарних правил по можливості, ув`язнені повинні направлятися для відбуття покарання в пенітенціарні установи, розташовані поблизу від міста проживання або місць соціальної реабілітації. При розподілі варто враховувати вимоги, пов`язані із продовженням кримінального розслідування та забезпеченням безпеки, а також потребу створення відповідного режиму для всіх ув`язнених. По можливості, варто узгоджувати з ув`язненим первісно призначене для нього місце відбуття покарання та будь-які наступні переведення з однієї пенітенціарної установи до іншої.

У справі «Вітман проти України» Європейський Суд з прав людини від 23.10.2014р., вказав «…що засуджені до позбавлення волі мають «надалі користуватись основоположними правами та свободами, гарантованими Конвенцією, окрім права на свободу» Отже, не постає питання, що засудженого до позбавлення волі може бути позбавлено усіх прав за ст. 8 Конвенції тільки тому, що він має статус особи, яку за вироком суду було позбавлено волі. У своїй практиці Суд також визнав, що Конвенція не надає засудженим до позбавлення волі права обирати місце відбування покарання, а той факт, що засуджені відокремлені від своїх родин та перебувають на певній відстані від них, є неминучим наслідком позбавлення їх волі. Однак поміщення засудженого до колонії, розташованої на такій відстані від місця проживання його родини, що дуже ускладнює або навіть унеможливлює побачення, може за певних обставин становити втручання у сімейне життя, оскільки можливість для членів родини відвідувати засудженого є надзвичайно важливою для підтримання сімейного життя».

Стаття 8 Конвенції передбачає, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію та практику суду - як джерело права.

Отже, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що посилання відповідача про те, що переведення засудженого з однієї пенітенціарної установи до іншої повинно відбуватися лише за виняткових обставин, які перешкоджають подальшому перебуванню засудженого у установі, із урахуванням практики європейського суду, є необґрунтованими та безпідставними.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення відповідача про відмову позивачу у переведенні до Державної установи «Селидівська виправна колонія (№82)», яка розташована територіально де проживають його родичі, є неправомірним і підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції задовольнивши позовні вимоги позивача визнав протиправним та скасував рішення міжрегіональної комісії з питань визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі, та їх переведення Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, оформлене протоколом №48 ДНП від 22.10.2019р., але як вбачається із ксерокопії цього протоколу, комісією крім позивача у справі, зазначеним протоколом були прийняті відповідні рішення ще по 64 засудженим.

За таких обставин, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги про те, що рішенням суду першої яким було вирішено права не тільки ОСОБА_1 , а й інших осіб, обґрунтованими, а тому апеляційну скарга необхідно задовольнити частково та змінити рішення суду, зазначивши про визнання протиправним та скасування цього рішення відповідача лише в частині, що стосується позивача.

Оцінюючи усі докази, які було досліджено судом під час розгляду справи у їх сукупності, враховуючи наведені норми чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, що виникли між сторонами у цій справі, та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню і рішення суду першої інстанції від 27.03.2020р. у цій справі необхідно змінити та другий абзац викласти резолютивної частини рішення суду в наступній редакції «визнати протиправним та скасувати рішення міжрегіональної комісії з визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі, та їх переведення Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, оформлене протоколом №48 ДНП від 22.10.2019р, в частині, що стосується ОСОБА_1 », а в решті рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 311, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2020р. у справі №160/943/20 змінити.

Другий абзац рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2020р. викласти в наступній редакції :

«Визнати протиправним та скасувати рішення міжрегіональної комісії з визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі, та їх переведення Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, оформлене протоколом №48 ДНП від 22.10.2019р., в частині, що стосується ОСОБА_1 »

В решті рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2020р. у справ №160/943/20 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття , та може бути оскаржена у строки та в порядку встановлені ст. ст. 329,331 КАС України.

Повний текст виготовлено - 30.06.2020р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя В.Є. Чередниченко

суддя О.М. Панченко