Справа № 946/1506/20
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2020-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2020 р.м.ОдесаСправа № 946/1506/20

Головуючий в 1 інстанції: Присакар О.Я.

Дата і місце ухвалення: 30.04.2020р., м. Ізмаїл

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді : Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30 квітня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до відділу організації несення служби в м.Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з адміністративним позовом до відділу організації несення служби в м.Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2184742 від 02 березня 2020 року, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. Також, позивач просив закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30 квітня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 19.05.2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, обґрунтовану посиланням на не правильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що відповідачем, на якого КАС України покладає обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не надано жодного належного доказу того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, який здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Відеозапису з нагрудної камери поліцейського не надано, що виключає можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Також, апелянт посилається на те, що у спірній постанові про накладення адміністративного стягнення відсутні посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено фіксацію адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим наданий відповідачем відео файл не може вважатися належним доказом по справі.

У зв`язку з цим, ОСОБА_1 просить скасувати рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30 квітня 2020 року з прийняттям нового судового рішення - про задоволення позову у повному обсязі.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є оскарження ОСОБА_1 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2184742 від 02 березня 2020 року, складеної поліцейським відділу організації несення служби в м.Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області капралом поліції Гросу М.І., якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП.

Як слідує зі змісту спірної постанови відповідача, 02.03.2020 року о 01 год. 14 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом - автомобілем GEELY MR 7151A, номерний знак НОМЕР_1 , в м.Ізмаїл вул.Семінарська, 53, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та здійснив зупинку в зоні дії вказаного дорожнього знаку, чим порушив п.8.4в Правил дорожнього руху - Порушення вимог заборонних знаків та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

При зверненні з позовом до суду про скасування постанови серії ЕАК №2184742 від 02 березня 2020 року ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтовував тим, що він не керував транспортним засобом та не порушував вимог ПДР України. Позивач стверджував, що жодного належного доказу вчинення ним адміністративного правопорушення у відповідача немає, в тому числі відсутні відеодокази відповідного порушення, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, визнав необґрунтованими такі доводи позивача, зазначивши, що факт скоєння саме позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, підтверджується відеозаписом, наданим відповідачем, з якого вбачається, що 02.03.2020 року автомобіль GEELY MR 7151A, номерний знак НОМЕР_1 , перебуває в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», біля автомобіля знаходився ОСОБА_1 , якому поліцейський роз`яснив порушення ПДР та його права. При цьому, позивач не висловлював жодних заперечень.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність підстав для їх задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - ПДР) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно п.8.1 ПДР регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно розділу 33 ПДР до заборонених знаків, в тому числі відноситься знак 3.34 «Зупинку заборонено», який забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

В свою чергу, частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено, що порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, зупинки, стоянки, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, відділом організації несення служби в м.Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області надано суду відеозапис, з якого вбачається, що автомобіль GEELY MR 7151A, номерний знак НОМЕР_1 , перебуває в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено». При цьому, посилання на наявність відеозапису фіксації адміністративного правопорушення міститься в пункті 9 спірної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2184742 від 02 березня 2020 року.

Варто зазначити, що при зверненні до суду позивач не заперечує перебування 02.03.2020 року о 01 год. 14 хв. транспортного засобу в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено». ОСОБА_1 стверджує, що відповідачем не доведено, що саме він порушив Правила дорожнього руху.

Колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апелянта, оскільки з наявних матеріалів відео фіксації слідує, що саме позивач 02.03.2020 року о 01 год. 14 хв. перебував біля автомобіля GEELY MR 7151A, номерний знак НОМЕР_1 , який стояв в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Наявність інших осіб біля вказаного автомобіля колегією суддів не встановлено

На користь такого висновку колегії суддів свідчить і та обставина, що у постанові про накладення адміністративного стягнення наявні відомості щодо особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, дату її народження, місце проживання та реквізити посвідчення водія. Зазначені відомості поліцейський мав можливість отримати саме від позивача.

Більше того, в оскаржуваній постанові серії ЕАК №2184742 від 02 березня 2020 року міститься підпис ОСОБА_1 як особи, притягнутої до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного колегія суддів доходить висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.77 КАС України покладає обов`язок доказування правомірності прийнятих ним рішень, доведено суду правомірність постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2184742 від 02 березня 2020 року.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги позивача та скасування рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30 квітня 2020 року колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30 квітня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Бойко А.В.
Судді Федусик А.Г. Шевчук О.А.