Справа № 160/7196/20
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 липня 2020 року Справа №160/7196/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Конєва С.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3509-50/67У від 20.05.2019р., -

ВСТАНОВИВ:

26.06.2020р. (згідно штемпеля поштового зв`язку) ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області та просить:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3509-50/67У від 20.05.2019р. про нарахування позивачеві єдиного внеску у сумі 21030,90 грн.

Вивчивши матеріали поданого адміністративного позову, суд приходить до висновку про те, що зазначений позов слід залишити без руху на підставі ч.1 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160,161, 172 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, як вбачається зі змісту позову, позивач на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги посилається на те, що з квітня 2008 року і по теперішній час він працює в ТОВ "Укрсплав" та на підтвердження зазначеного надає, зокрема, довідки ТОВ "Укрсплав" від 09.06.2020р. про доходи позивача за періоди з січня по грудень 2018 року, з січня по грудень 2019 року та з січня по травень 2020 року, проте зі змісту наведених довідок не вбачається нарахування та сплата підприємством за позивача ЄСВ у такі періоди та такі довідки не можуть бути визнані судом належними доказами на підтвердження наведеного факту у розумінні ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки врони не підтверджують сплату ЄСВ за спірний період до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При цьому, слід звернути увагу позивача на те, що за нормами ч.5 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування.

Окрім того, відповідно до вимог ч.2, ч.3 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до вимог ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" встановлено десятиденний строк на оскарження вимоги про сплату ЄСВ.

Отже, позивач повинен був звернутися із адміністративним позовом щодо оскарження вимоги відповідача №Ф-3509-50/67У від 20.05.2019р. про сплату недоїмки з єдиного внеску у строк до 30.05.2019р. (включно), з урахуванням ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Проте, даний адміністративний позов поданий позивачем лише 07.04.2020р. (згідно штемпеля поштового зв`язку), тобто з пропущенням десятиденного строку, встановленого ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, до позовної заяви позивачем додано клопотання, у якому останній просить поновити йому строк звернення до адміністративного суду посилаючись на те, що про існування оспорюваної вимоги йому стало відомо лише 16.06.2020р., проте доказів на підтвердження зазначеного позивачем до клопотання не додано.

Так, ч.1 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані, вказані нею у заяві, визнані судом не поважними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Також і за приписами ч.6 ст.161 вказаного Кодексу передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Однак, як вбачається із доданих до позову документів, позивачем ані до адміністративного позову, ані до клопотання про поновлення строку звернення до суду з цим адміністративним позовом не додано доказів поважності причин пропуску такого строку (доказів того, що про існування оспорюваної вимоги позивачеві стало відомо лише 16.06.2020р.) в порушення вимог ч.1 ст.123, ч.6 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивачем позов поданий без додержання вимог, встановлених ст.ст.123, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому даний позов підлягає залишенню без руху із встановленням позивачеві строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позову без руху.

Вищезазначені недоліки позовної заяви мають бути усунені позивачем у десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позову без руху шляхом надання до канцелярії суду, а саме:

- доказів того, що за період з січня по грудень 2018 року, з січня по грудень 2019 року та з січня по травень 2020 року ТОВ "Укрсплав" сплачувало за позивача ЄСВ виходячи з вимог ч.5 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та у відповідності до вимог ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України;

- доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом (доказів того, що про існування оспорюваної вимоги позивачеві стало відомо лише 16.06.2020р.) у відповідності до вимог ч.1 ст.123, ч.6 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.123, ч.4, ч.6 ст.161, ч.1 ст.169, ст.ст. 243,248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3509-50/67У від 20.05.2019р. - залишити без руху.

Позивачеві у десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позову без руху усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до канцелярії суду, а саме:

- доказів того, що за період з січня по грудень 2018 року, з січня по грудень 2019 року та з січня по травень 2020 року ТОВ "Укрсплав" сплачувало за позивача ЄСВ виходячи з вимог ч.5 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та у відповідності до вимог ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України;

- доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом (доказів того, що про існування оспорюваної вимоги позивачеві стало відомо лише 16.06.2020р.) у відповідності до вимог ч.1 ст.123, ч.6 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Ухвала суду не підлягає оскарженню окремо від ухвали про повернення заяви згідно до вимог ст.ст. 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили у строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва