Справа № 420/3457/20
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3457/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Закуріної А.М.,

за участю

від позивача - ОСОБА_1 , - за паспортом

від відповідача - Поліщук М.О., - за витягом

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 13.03.2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 22 квітня 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Південного управління у м. Одесі ГУДПС в Одеській області (місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання дій неправомірними, визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 13.03.2020 року та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою від 27 квітня 2020 року позовну заяву залишено без руху, а позивачу наданий термін для усунення недоліків у позовній заяві.

До суду 05 травня 2020 року (вхід. №17728/20) від позивача надійшов уточнений адміністративний позов до Головного управління ДПС в Одеській області (місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 13.03.2020 року.

Ухвалою від 13 травня 2020 року уточнену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 13.03.2020 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Так, позивач зазначив, що є фізичною особою - підприємцем, платником єдиного податку 2 групи, працю найманих осіб не використовує, і є пенсіонером за віком.

Також, позивач зазначив, що 29.03.2019 року в результаті нещасного випадку позивач отримав травму та у період з 10.04.2019 року по 04.11.2019 року перебував на лікарняному, але продовжував платити єдиний податок.

Позивач зазначив, що керуючись п. 295.5 ст. 295 Податкового кодексу України, 26.09.2019 року подав заяву про звільнення від сплати єдиного податку, але був звільнений тільки на три місяці, у зв`язку з чим 24.12.2019 року подав ще одну заяву з проханням звільнити позивача від сплати єдиного податку на наступні три місяці, однак ані до 20.01.2020 року (останнього дня сплати єдиного податку за січень), ні до 20.02.2020 року (останнього дня оплати ЄП за лютий), ні до 20.03.2020 року (останнього дня оплати ЄП за березень) заперечень ДПС на заяву позивача не надійшло, а тому позивач вважав, що його заяву задоволено.

Таким чином, позивач вважає, що оскільки він подав всі необхідні документи для звільнення від сплати єдиного податку в формі та термін, визначений вимогами ПК України та на це своєчасно не отримав заперечення ДПС, то контролюючий орган не мав підстав вважати, що позивачем порушено податкове законодавство, втім позивач отримав оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Окрім того, позивач зазначив, що відповідачем при проведенні перевірки порушено порядок проведення перевірки, а саме: позивачем не отримано ні копії наказу про проведення перевірки, ні письмового повідомлення про дату проведення перевірки, ні акту перевірки, а отримано лише податкове повідомлення-рішення та дата прийняття податкового повідомлення-рішення збігається з датою складання акту перевірки, що є порушенням норм Податкового кодексу України.

До суду 01 червня 2020 року (вхід. ЕП20844/20) від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти заявлених позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним та не підлягає скасуванню.

Так, відповідач зазначив, що ГУ ДПС в Одеській області проведено камеральну перевірку щодо своєчасності сплати єдиного податку фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 щодо несплати єдиного внеску за січень та лютий 2020 року, в ході якої використано дані ІС «Податковий блок» та встановлено, що позивачем порушено терміни сплати, визначеного п. 295. 1 ст. 295 Розділу XIV Податкового кодексу України.

Також, відповідач зазначив, що платника податків ОСОБА_1 було звільнено від сплати єдиного податку на період хвороби, яка тривала з 10.04.2019 року по 04.11.2019 року, лікарняний за квітень та листопад був неповним, тому позивач фактично працював у цей період та повинен сплачувати єдиний внесок, відомості щодо нарахування та звільнення від сплати єдиного податку відображені у інтегрованій картці платника податків.

Позивач, в свою чергу, надав відповідь на відзив, відповідно до якого наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач відмовився від права на підготовку заперечень.

На відкритому судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача на відкритому судовому засіданні не визнав позовні вимоги та посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються та заперечення відповідача, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 (а.с.5-9).

Позивач є пенсіонером та отримує пенсію з віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 (а.с.12).

Суд встановив, що ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем, перебуває на податковому обліку на спрощеній системі оподаткування, 2 група та є платником єдиного податку.

Відповідно до листків непрацездатності ФОП ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні, у зв`язку з переломом лівої п`яткової кістки у період з 10.04.2019 року по 04.11.2019 року (а.с. 13-18).

Матеріалами справи підтверджено, що 26 вересня 2019 року позивач звернувся із заявою до Південного управління у м. Одесі ГУДПС в Одеській області, в якій зазначив, що з 10.04.2019 року перебуває на лікарняному та просив звільнити від сплати єдиного податку за 10,11,12 місяці 2019 року та перший місяць 2020 року (а.с.21).

Також, суд встановив, що 24.12.2019 року позивач знову звернуся до Південного управління у м. Одесі ГУ ДПС в Одеській області, в якій просив звільнити від сплати єдиного податку на 01,02,03 місяці 2020 року, у зв`язку з тим, що з 10.04.2019 року по 04.11.2019 року перебував на лікарняному (а.с.20).

Матеріалами справи підтверджено, що 11 березня 2020 року позивач звернувся із заявою до Південного управління у м. Одесі ГУДПС в Одеській області, в якій зазначив, що з 01.04.2010 року по 30.04.2020 року перебуватиму у відпустці та просив звільнити від сплати єдиного податку за квітень 2020 року (а.с.22).

Суд встановив, що 13.03.2020 року головним державним ревізором-інспектором відділу адміністрування податків та зборів з фізичних осіб Південного управління у м. Одесі управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДПС в Одеській області Суровою Г.І. проведено камеральну перевірку з питань дотримання вимог пункту 295.1 статті 295 розділу XIV Податкового кодексу України в порушення строків сплати авансового внеску по єдиному податку ФОП ОСОБА_1 та складено акт про результати камеральної перевірки з питання дотримання порядку нарахування та сплати єдиного податку №001938/15-32-50/05/ від 13.03.2020 року.

Відповідно до висновків акту перевірки встановлено, що в порушення вимог пункту 295.1 статі 295 ПК України, платником сплачено авансовий внесок по єдиному податку з порушення строку оплати, що призвело до виникнення податкового боргу - застосування штрафу у розмірі 50 % за несвоєчасну сплату авансового внеску єдиного податку за січень, лютий 2020 року (а.с.50-51).

На підставі акту перевірки №001938/15-32-50/05/ від 13.03.2020 року ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 13.03.2020 року, яким до позивача за затримку на 11 календарних днів сплати грошового зобов`язання /авансових внесків єдиного податку в сумі 1889,2 грн. застосовано штраф у розмірі 50% у сумі 944,60 грн. (а.с.6).

Судом досліджена інтегрована картка платника податків - ОСОБА_1 за 2019-2020 роки (а.с. 52-57) та встановлено, що за позивачем не рахується заборгованність зі сплати єдиного податку за 2019 рік, ГУ ДПС в Одеській області звільнило позивача від сплати єдиного податку за травень-липень 2019 року, вересень-жовтень 2019 року. Відповідачем не було звільнено позивача від сплати єдиного податку за квітень 2019 року, листопад 2019 року, оскільки у ці місяці позивач не повний місяць перебував на лікарняному, та серпень 2019 року, оскільки несвоєчасно надано листок непрацездатності, що підтверджено поясненнями представника відповідача у судовому засіданні.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України (надалі - ПК України).

Главою 1 Розділу ХIV ПК України встановлено особливості спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності.

У цій главі кодексу встановлюються правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку.

Спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Відповідно до п.п. 291. 3- 291. 4 ст. 291 ПК України, юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, серед іншого, друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:

не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень.

Так, суд встановив та не заперечувалось сторонами у судовому засіданні, що позивач фізична особа - підприємець ОСОБА_1 є платником єдиного податку другої групи, який не використовує працю найманих осіб та є пенсіонером за віком.

Статтею 295 ПК України встановлено порядок нарахування та строки сплати єдиного податку.

Відповідно до п. 295. 1 ст. 295 ПК України, платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Відповідно до с. 76 ПК України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Відповідно до п. 86.2 ст. 86 ПК України, за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно п. 86.8 ст. 86 ПК України, податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Так, суд встановив, що 13.03.2020 року головним державним ревізором-інспектором відділу адміністрування податків та зборів з фізичних осіб Південного управління у м. Одесі управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДПС в Одеській області Суровою Г.І. проведено камеральну перевірку з питань дотримання вимог пункту 295.1 статті 295 розділу XIV Податкового кодексу України в порушення строків сплати авансового внеску по єдиному податку ФОП ОСОБА_1 та у той же день складено акт про результати камеральної перевірки з питання дотримання порядку нарахування та сплати єдиного податку №001938/15-32-50/05/ від 13.03.2020 року.

На підставі акту перевірки №001938/15-32-50/05/ від 13.03.2020 року прийнято посадкове повідомлення-рішення № від 13.03.3020 року про застосування штрафних санкцій, тобто у той самий день, коли складено акт перевірки.

Оцінюючи наведені докази, суд доходить висновку, що відповідачем було порушено процедуру прийняття податкового повідомлення-рішення, встановлену Податковим кодексом України шляхом прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення у той самий день, що і акт перевірки, чим порушено право позивача на надання заперечень до акту перевірки.

На думку суду, встановлене порушення є істотним та достатнім для визнання протиправним і скасування оскаржуваного податкового повідомлення -рішення.

Також суд доходить висновку, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення є протиправним по суті виявлених порушень, виходячи із такого.

Стосовно висновків акту перевірки, яким встановлено, що в порушення вимог пункту 295.1 статі 295 ПК України платником сплачено авансовий внесок по єдиному податку з порушенням строку оплати, що призвело до виникнення податкового боргу, суд зазначає таке.

Згідно з п.п. 295.2 ст. 295 ПК України, нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Підпунктом 295.4 ст. 295 ПК України встановлено, що сплата єдиного податку платниками першої - третьої груп здійснюється за місцем податкової адреси.

Згідно з п. 293.1. ст. 293 Податкового кодексу України, ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Відповідно до п.п. 295.5- 295.6 ст. 295 ПК України, платники єдиного податку першої і другої груп, які не використовують працю найманих осіб, звільняються від сплати єдиного податку протягом одного календарного місяця на рік на час відпустки, а також за період хвороби, підтвердженої копією листка (листків) непрацездатності, якщо вона триває 30 і більше календарних днів.

Підпунктом 298.3.2 п. 298. 3 ст. 298 ПК України встановлено, що інформація про період щорічної відпустки і терміни тимчасової втрати працездатності з обов`язковим доданням копії листка непрацездатності подається за заявою у довільній формі.

Так, суд встановив, що 26 вересня 2019 року позивач звернувся із заявою до Південного управління у м. Одесі ГУДПС в Одеській області, в якій зазначив, що з 10.04.2019 року перебуває на лікарняному та просив звільнити від сплати єдиного податку за 10,11,12 місяці 2019 року та перший місяць 2020 року; 24.12.2019 року позивач знову звернуся до Південного управління у м. Одесі ГУ ДПС в Одеській області, в якій просив звільнити від сплати єдиного податку на 01,02,03 місяці 2020 року; 11 березня 2020 року позивач звернувся із заявою до Південного управління у м. Одесі ГУДПС в Одеській області, в якій зазначив, що з 01.04.2010 року по 30.04.2020 року перебуває у відпустці та просив звільнити від сплати єдиного податку за квітень 2020 року (а.с.22).

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що платника податків ОСОБА_1 звільнено від сплати єдиного податку на період хвороби, яка тривала з 10.04.2019 року по 04.11.2019 року, лікарняний за квітень та листопад був неповний, тому позивач фактично працював у цей період, в зв`язку з чим повинен був сплатити єдиний податок.

У судовому засіданні представник відповідача пояснив, що позивач не був звільнений від сплати єдиного податку за квітень, серпень та листопад 2019 року.

Суд звертає увагу, що суми єдиного податку, сплачені відповідно до абзацу другого пункту 295.1 і пункту 295.5 цієї статті, підлягають зарахуванню в рахунок майбутніх платежів з цього податку за заявою платника єдиного податку.

Так, суд встановив, що відповідно до листків непрацездатності ФОП ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні, у зв`язку з переломом лівої п`яткової кістки у період з 10.04.2019 року по 04.11.2019 року (а.с. 13-18).

Суд встановив, що за позивачем не рахується заборгованність зі сплати єдиного податку за 2019 рік

ГУ ДПС в Одеській області звільнило позивача від сплати єдиного податку за травень-липень 2019 року, вересень-жовтень 2019 року. Відповідачем не було звільнено позивача від сплати єдиного податку за квітень 2019 року, листопад 2019 року, оскільки у ці місяці позивач не повний місяць перебував на лікарняному, та серпень 2019 року, оскільки несвоєчасно надано листок непрацездатності, що підтверджено поясненнями представника відповідача у судовому засіданні.

За вказані місяці позивачем сплачено єдиний податок в розмірі 834,6 грн. за кожний місяць.

У свою чергу, суд встановив, що відповідачем встановлено несвоєчасну сплату єдиного податку за січень, лютий 2020 року, що послугувало підставою застосування до позивача штрафу в розмірі 50 % від ставки єдиного податку.

Оцінивши наведені докази, суд доходить висновку, що відповідачем безпідставно не звільнено позивача від сплати єдиного податку у квітні 2019 року та серпні 2019 року, з огляду на таке.

Щодо серпня 2019 року слід зазначити, що листками непрацездатності Серія АДН № 226486 та Серія АДН № 136685 підтверджено, що позивач перебував на лікарняному весь місяць - серпень 2019 року (а.с. 16, 17), тому суд доходить висновку, що відповідачем помилково не звільнено позивача від сплати єдиного податку у серпні 2019 року.

Щодо не врахування квітня 2019 року, суд вважає такі доводи відповідача є теж помилковими, оскільки відповідно до п. 295. 1 ст. 295 ПК України, платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Суд встановив, що позивач перебував на лікарняному з 10 квітня 2019 року до кінця цього місяця, тобто у позивача ще не настав строк сплати авансового внеску поточного місяця.

Тому, враховуючи, що позивач згодом перебував на лікарняному більш 30 календарних днів, що підтверджено листками непрацездатності, суд доходить висновку, що відповідно до п.п. 295.5- 295.6 ст. 295 ПК України, позивач мав право на звільнення від сплати єдиного податку за квітень 2019 року.

У свою чергу, суд погоджується з доводом відповідача щодо відсутності правових підстав звільнення позивача від сплати єдиного податку за листопад 2019 року, оскільки позивач приступив до роботи 05 листопада 2019 року, тобто до строку сплати авансового внеску поточного місяця.

Таким чином, суд встановив, що протягом хвороби з квітня по серпень 2019 року включно позивач здійснював авансові платежі з єдиного податку, та станом на початок 2020 року за позивачем мала утворитися переплата авансових платежів за два місяці в сумі 1669,20 грн. (оплата єдиного податку за квітень, серпень 2019 року), яка має бути включена у рахунок майбутніх платежів.

З інтегрованій картки платника податків ФОП ОСОБА_1 вбачається, що позивачу нараховано єдиний податок за січень, лютий 2020 року у розмірі 944, 60 грн. за кожний місяць, разом 1889, 20 грн.

Відповідно до п. 122.1. ст. 122 ПК України, несплата (неперерахування) або сплата (перерахування) не в повному обсязі фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

Втім враховуючи, що суд встановив наявність у позивача переплати, відповідачем невірно застосовано штраф у розмірі 50 % ставки єдиного податку за два місяці (січень, лютий 2020 року), адже недоплата податку в розмірі 220 грн. складає за один місяць.

Суд зазначає, що при перевірці рішень суб`єктів владних повноважень на дотримання при їх прийнятті вимог ст. 2 КАС України, суд не вправі перебирати на себе повноваження контролюючого органу та здійснювати нарахування податкових зобов`язань, в тому числі, здійснювати нарахування пені та/або штрафних санкцій.

Таким чином, враховуючи, що нарахування позивачу штрафу здійснено за неповну сплату єдиного податку за два місяці, що не відповідає встановленим судом обставинам, а також те, що податкове повідомлення - рішення прийнято з порушенням порядку його прийняття, встановленого Податковим кодексом України, суд доходить висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені у судовому засіданні факти, суд дійшов висновку, що відповідач, заперечуючи проти позову не довів, з посиланням на відповідні докази правомірності свого рішення, а тому позовні вимоги належать задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 13.03.2020 року, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області (місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) № від 13.03.2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС в Одеській області (місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 840, 80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України

Повний текст рішення виготовлений та підписаний « 06» липня 2020 року.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.