Справа № 400/2654/19
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2020-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/2654/19

Головуючий в 1 інстанції:Біоносенко В.В.

Місце та час укладення судового рішення «--:--», м. Миколаїв

Повний текст судового рішення складений 11.11.2019 р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, -

В С Т А Н О В И В:

19.08.2019р. військовий інститут танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням його у навчальному закладі в розмірі 157213,88грн.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.11.2019р. позов задоволений.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на помилкове застосування судом першої інстанції, при вирішенні справи, вимог законодавства, внаслідок чого просить рішення суду скасувати та ухвалити нове яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом начальника гвардійського факультету військової підготовки імені Верховної Ради Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» (по навчальному процесу) №432 від 18.08.2016р. зараховано сержанта ОСОБА_1 за контрактом на навчання на перший курс гвардійського факультету військової підготовки імені Верховної Ради Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут». /а.с.11/

Наказом начальника гвардійського факультету військової підготовки імені Верховної Ради Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» (по стройовій частині) №195 від 30.08.2016р. зараховано сержанта ОСОБА_1 в списки особового складу факультету та на всі види забезпечення сержанта військової служби за контрактом з 30.08.2016р. /а.с.12/

30.08.2016р. укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами (слухачами) вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу між Міністерством оборони України в особі начальника факультету та сержантом Грибовим І.В. /а. с.9-10/

13.11.2017р. ОСОБА_1 подав рапорт, в якому просив відрахувати його з числа курсантів факультету військової підготовки Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» за власним бажанням у зв`язку з тим, що не бажає проходити в подальшому військову службу на офіцерських посадах. /а.с.17/

20.12.2017р. вищезазначений контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між Міністерством оборони України в особі начальника факультету та сержантом Грибовим ОСОБА_2 припинено.

Наказом начальника гвардійського факультету військової підготовки імені Верховної Ради Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» (по стройовій частині) №301 від 20.12.2017р. відраховано з числа курсантів сержанта ОСОБА_1 курсант 2-го курсу за спеціальністю «Озброєння та військова техніка» наказом начальника факультету (по особовому складу) №24-К від 20.12.2017р. у зв`язку з розірванням контракту, достроково розірвано контракт про навчання та звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України за п. «и» ч.6 та п.1 ч.8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту); виключено із списків особового складу та знято з продовольчого забезпечення з 20.12.2017р.; направлено для зарахування на військовий облік до Заводського РВК м. Миколаїв. /а.с.13/

Згідно з довідками-розрахунками щодо курсанта ОСОБА_1 за період з 30.08.16р. по 20.12.17р., за харчування, за нараховане грошове забезпечення, за медичне забезпечення, витрати пов`язанні з утримання відповідача під час проходження військової служби на факультеті складають в сумі 157213,88грн. /а.с.15-16/

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, щодо самостійного відшкодування витрат, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.п.1, 2 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до п.17 ч.1 ст.4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (надалі Закон України № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 ст.2 Закону України № 2232-XII передбачено такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Відповідно до ч.ч.5, 10 ст.25 Закону України № 2232-XII з громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і шостим частини другої статті 23 цього Закону.

Курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі визначає Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року № 964 (надалі - Порядок № 964).

Відповідно до п.п.3, 6 Порядку № 964, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з, зокрема, грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням. Витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю, зокрема, курсантами, які навчалися менше встановлених законодавством строків строкової військової служби, - за весь період навчання.

Відповідно до п.7 Порядку № 964, у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи на публічній службі під час навчання до гвардійського факультету військової підготовки Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», був відрахований через небажання продовжувати навчання.

Таким чином, спори щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, належить вирішувати у порядку адміністративного судочинства, оскільки такі спори пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.

Дана правова позиція викладена у відповідності до постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019р. (справа №1.380.2019.001198).

Водночас, чинним процесуальним законодавством визначено, що реалізувати своє право на звернення до суду за захистом порушених прав можливо лише в межах визначеного законом строку.

Частиною 1 ст.122 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з абзацом 2 ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Частиною 3 ст.122 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами передбачено законом з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними процесуальних дій, передбачених КАС України.

Так, даний спір у цій справі відноситься до справ щодо проходження публічної служби і відповідно до положень ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Положеннями ч.3 ст.123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Вищенаведені правові положення свідчать, що питання дотримання позивачем строку звернення з позовом з`ясовується судом на стадії відкриття провадження у справі, і якщо пропуск такого строку для суду є очевидним, такий позов підлягає залишенню без руху. При цьому, приписи статті 123 КАС України передбачають право особи подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з наведенням поважних причин такого пропуску.

Пропуск строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для залишення позову без розгляду, оскільки процесуальним законодавством передбачено можливість визнання судом причини пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Поважними причинами пропуску строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Разом з тим, на законодавчому рівні не регламентується, які причини є поважними, а які ні. Питання щодо визначення поважності підстав пропуску строку звернення до суду залишається на розсуд суду.

Проте, поважними причинами для поновлення строку на подання адміністративного позову визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи ч.5 ст.122 КАС України. Тобто, у цьому випадку підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду.

Дана правова позиція викладена у відповідності до постанови Верховного Суду від 29.04.2020р. (справа №560/1942/19).

Так, 19.08.2019р. при поданні позову військовий інститут танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» подав заяву про визнання причин пропуску строку для звернення до суду поважними та поновлення пропущеного строку зазначаючи, що в 2018 році позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства із позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі в розмірі 157213,88 грн. /ас.24-25/

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 24.04.2019р. у справі №487/2455/18 скасовано рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.03.2019р.; провадження по цивільній справі за позовом Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, - закрито; роз`яснено позивачу, що він може звернутися з позовом в порядку адміністративного судочинства.

В заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, позивач зазначив, що пропустив строк звернення до суду встановлений абзацом 2 ч.2 ст.122 КАС України, а саме тримісячний строк для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень. Однак пропуск встановленого строку звернення до адміністративного суду зумовлений тим, що до існування постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019р. у справі №723/18/17 позови військового інституту розглядались виключно за правилами цивільного судочинства та в межах трирічного строку позовної давності. /а.с.24-25/

Оскільки, позивачем визнано пропуск строку звернення до адміністративного суду, а наведені підстави пропуску строку звернення до суду мають суб`єктивний характер та не позбавляли його можливості звернутись до суду з даним позовом у встановлений процесуальним законодавством місячний строк.

Згідно ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Пунктом 8 ч.1 ст.240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього кодексу.

Зокрема, у відповідності до ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Водночас, ч.4 ст.123 КАС України передбачено, що якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

При зверненні до суду позивачем не надано до суду поважних причин пропуску строку звернення до суду.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що позов підлягає залишенню без розгляду з підстав пропущення місячного строку звернення до суду позивачем без поважних причин.

На підставі викладеного, оскільки суд першої інстанції розглянув справу з порушенням норм процесуального права, тому в порядку ст.319 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позовна заява підлягає залишенню без розгляду в порядку п.8 ч.1 ст.240 КАС України.

Керуючись ст.ст.240, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року скасувати.

Адміністративний позов військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя Крусян А.В.
Судді Градовський Ю.М. Яковлєв О.В.