Справа № 520/4539/19
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року

м. Київ

справа № 520/4539/19

адміністративне провадження № К/9901/168/20

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Усенко Є.А.,

суддів: Гімона М.М., Гусака М.Б.,

секретар судового засідання - Кривда В.І.,

представники: позивача - Моїсеєнко К.О., відповідача - не з`явився,

розглянув у судовому засіданні з повідомленням сторін касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2019 (суддя - Єгупенко В.В.) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2019 (головуючий суддя - Бартош Н.С., Григоров А.М., Подобайло З.Г.) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ''Харківський завод металургійного інструмента ''Вектор'' до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (правонаступник - Головне управління ДПС у Харківській області) про скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю ''Харківський завод металургійного інструмента ''Вектор'' (далі - ТОВ "ХЗМІ ''Вектор'', Товариство, позивач) звернулося до адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (далі - ГУ ДФС, відповідач) про скасування податкових повідомлень-рішень від 22.02.2019 №№1, 1, якими Товариству збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) на 766' 759,50 грн та відповідно зменшено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, за травень 2018 року на 173' 280,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що операції між Товариством та ТОВ ''Продос'', ТОВ ''Торговий дім ''Машсервіс'', ТОВ ''Стальстандарт'', ТОВ ''Сафіна ЛТД'', ТОВ ''Волтех'' (попередня назва ТОВ ''Дарджест'') є реальними та підтверджуються первинними та іншими документами бухгалтерського і податкового обліку, а висновки контролюючого органу, зроблені в акті перевірки щодо порушення Товариством податкового законодавства при формуванні податкового кредиту за наслідками господарських операцій із вказаними контрагентами, безпідставні.

Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 26.06.2019, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2019, адміністративний позов задовольнив: визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС від 22.02.2019 №1, №1.

Задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що податкові повідомлення-рішення, з приводу правомірності яких виник спір, є протиправними, оскільки господарські операції позивача із ТОВ ''Продос'', ТОВ ''Торговий дім ''Машсервіс'', ТОВ ''Стальстандарт'', ТОВ ''Сафіна ЛТД'', ТОВ ''Волтех'' з придбання послуг з переробки давальницької сировини, за результатами яких позивач збільшив на 684 453,00 грн суму податкового кредиту в податковому обліку з ПДВ за січень - травень 2018 року, були реальними, призвели до фактичної зміни його активів, підтверджені належними обліковими та іншими документами, передбаченими правовими нормами для цього виду господарських операцій, та правильно відображені позивачем у податковому обліку. Доводи контролюючого органу про безтоварність операцій з ТОВ ''Стальстандарт'' з посиланням на встановлені у кримінальному провадженні обставини, які характеризують діяльність цього товариства як фіктивне підприємництво, визнані судами непереконливими з огляду на те, що порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб товариства в процедурах досудового розслідування не є фактами, що позбавляють правових наслідків всіх господарських операцій товариства, в тому числі і з позивачем. Крім того, посилаючись на позицію Верховного Суду щодо правових наслідків господарських операцій з контрагентом, стосовно якого встановлені обставини, які дають підстави вважати його діяльність фіктивним підприємництвом, суди зазначили, що порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними. Належних доказів, що підтверджують безтоварність операцій позивача з придбання послуг у ТОВ ''Продос'', ТОВ ''Торговий дім ''Машсервіс'', ТОВ ''Стальстандарт'', ТОВ ''Сафіна ЛТД'', ТОВ ''Волтех'', відповідач не надав.

Головне управління ДПС у Харківській області (ГУ ДПС) подало касаційну скаргу на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2019, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального та матеріального права, просить скасувати зазначені судові рішення та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Обґрунтовуючи вимоги, викладені в касаційній скарзі, відповідач посилається на виявлені під час перевірки порушення Товариством податкового законодавства внаслідок декларування сум податкового кредиту за операціями з ТОВ ''Продос'', ТОВ ''Торговий дім ''Машсервіс'', ТОВ ''Стальстандарт'', ТОВ ''Сафіна ЛТД'', ТОВ ''Волтех'', та вважає, що суди попередніх інстанцій порушили норми пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України, взявши до уваги як докази господарських операцій надані позивачем облікові документи (акти виконаних робіт, звіти про виконані роботи, акти приймання-передачі матеріалів, акти приймання виготовленої продукції), які не були надані під час перевірки, внаслідок цього неправильно встановили обставини у справі. Порушення судами попередніх інстанцій норм статті 9 Закону України ''Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні'' призвело до неправильної юридичної оцінки обставин у справі та неправильного висновку щодо прав і обов`язків сторін у справі.

Заперечуючи проти касаційної скарги, позивач просить залишити скаргу без задоволення як безпідставну, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Касаційний перегляд справи здійснено в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України ''Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ'' від 15.01.2020 №460-ІХ (набрав чинності 08.02.2020), відповідно до пункту 2 розділу ІІ цього Закону.

Верховний Суд перевірив наведені у касаційній скарзі доводи відповідача, обґрунтування заперечень позивача щодо вимог касаційної скарги, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права та дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Суди попередніх інстанцій встановили, що ГУ ДФС проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "ХЗМІ ''Вектор'' з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по господарським взаємовідносинам з ТОВ "Волтех" (попередня назва ТОВ ''Дарджест'') за січень, лютий 2018 року, з ТОВ "Сафіна ЛТД" за травень 2018 року, з ТОВ "Стальстандарт" за квітень 2018 року, з ТОВ "Продос" за лютий, березень 2018 року, з ТОВ "Торговий дім "Машсервіс" за березень 2018 року, та подальшої реалізації товарів (робіт, послуг), отриманих від вищевказаних контрагентів - постачальників, за результатами якої складено акт від 06.02.2019 №328/20-40-14-11-10/36035739. У акті зафіксовано встановлені перевіркою порушення Товариством правил податкового обліку, а саме: пунктів198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (далі - ПК), що призвело до завищення податкового кредиту за січень - травень 2018 року на загальну суму 684 453,00 грн, заниження суми ПДВ, яка підлягала сплаті до державного бюджету, на 511' 173,00 грн, в тому числі, за січень 2018 року на 58' 384,00 грн, за лютий 2018 року - 180' 782,00 грн, за березень 2018 року - 118' 275,00 грн, за квітень 2018 року - 133' 962,00 грн, за травень 2018 року - 19' 870 грн, та завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, за травень 2018 року на 173' 280,00 грн.

На підставі зазначеного актa контролюючий орган прийняв податкові повідомлення-рішення від 22.02.2019 №№1, 1, які є предметом оскарження у цій справі.

Висновок контролюючого органу про порушення ТОВ "ХЗМІ ''Вектор'' порядку ведення податкового обліку обґрунтований посиланням на те, що Товариство завищило податковий кредит за січень - травень 2018 року на загальну суму 684' 453,00 грн по операціях з ТОВ ''Продос'', ТОВ ''Торговий дім ''Машсервіс'', ТОВ ''Стальстандарт'', ТОВ ''Сафіна ЛТД'', ТОВ ''Волтех'', оскільки такі господарські операції не мають реального характеру. На підтвердження цього доводу контролюючий орган посилається на негативну податкову інформацію стосовно цих контрагентів, отриману під час здійснення заходів податкового контролю, як-то: відсутність цих товариств за місцезнаходженням; вони не мають матеріальних та трудових ресурсів, об`єктивно необхідних для здійснення підприємницької діяльності, як-то, виробничих потужностей, складських приміщень, транспортних засобів тощо; номенклатура придбаних товарів (послуг) за податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, не співпадає з номенклатурою послуг, реалізованих на адресу позивача; наявність кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000057 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України, в процедурах якого встановлені обставини щодо фіктивного підприємництва з боку ТОВ ''Стальстандарт''.

Відповідно до абзацу першого пункту 44.1 статті 44 ПК (у редакції, що діяла на момент спірних правовідносин: далі - так само) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абзац другий цього пункту).

Відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону України ''Про бухгалтерський облік та фінансову звітність'' від 16.07.1999 №996-XIV (у редакції, чинній станом на період спірних операцій) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, перелік яких визначений цією нормою.

Підпунктом ''а'' пункту 198.1 статті 198 ПК визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг (пункт 198.2 статті 198 ПК).

Згідно з абзацом першим пункту 198.3 цієї статті податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (абзац другий пункту 198.3).

Як підсумок вимог наведених правових норм, у податковому обліку господарські операції з придбання товарів (послуг), суми ПДВ за якими відносяться до податкового кредиту, повинні бути підтверджені відповідними документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення. Обов`язковим звітним документом в податковому обліку з ПДВ для підтвердження суми податкового кредиту є податкова накладна.

Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум податкового кредиту, врахованих платником ПДВ при визначенні податкових зобов`язань, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені для оформлення такої операції, не відповідають дійсності і не можуть бути підставою податкового обліку. Це відповідає і вимогам статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) щодо достовірності доказів.

Превалювання сутності над формою (операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми) як принцип бухгалтерського обліку відповідно до статті 4 Закону №996-XIV, так само характеризує і податковий облік.

Надання контролюючому органу належним чином оформлених документів, передбачених правовими нормами, з метою одержання податкова вигоди є підставною для її одержання, якщо контролюючий орган не встановив і не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні, суперечливі або ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи контролюючого органу, зокрема про наявність таких обставини, як: неможливість реального здійснення операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, господарської діяльності у зв`язку з відсутності управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність документів обліку.

Такий висновок щодо оцінки документів, наданих платником податків на підтвердження даних податкового обліку, зробив Верховний Суд України в постанові від 27.03.2012 у адміністративній справі за позовом ПП "Ангара" до ДПІ у Печерському районі м. Києва, Головного управління Державного казначейства України в м. Києві, за участю прокурора м. Києва про скасування податкового повідомлення-рішення та відшкодування податку на додану вартість.

Висновок Верховного Суду України в силу норм частини п`ятої статті 242, підпункту 8 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС підлягає врахуванню судом при застосуванні норм права до подібних правовідносин, оскільки відступу від такої правової позиції Велика Палата Верховного Суду не зробила.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що факт здійснення позивачем операцій з придбання послуг з переробки давальницької сировини у ТОВ ''Продос'', ТОВ ''Торговий дім ''Машсервіс'', ТОВ ''Стальстандарт'', ТОВ ''Сафіна ЛТД'', ТОВ ''Волтех'' (попередня назва ТОВ ''Дарджест'') підтверджується письмовими доказами, а саме: договорами про надання послуг з переробки давальницької сировини та виготовлення готової продукції між позивачем як замовником і вказаними товариствами як виконавцями; специфікаціями до цих договорів, в яких визначено вид, кількість та вартість продукції; актами передачі давальницької сировини (металевої труби, труби бурової; металевого круга); актами передачі продукції, виробленої з давальницької сировини (обладнання для металургійної промисловості); актами надання послуг з переробки (механічна обробка труби, термічна обробка труби, механічна обробка круга, термічна обробка круга); товарно-транспортними накладними про перевезення вантажу, в яких вантажовідправником зазначений позивач, а вантажоодержувачами - ПАТ ''Запоріжсталь'', ПАТ ''ММК імені Ілліча'', ПрАТ ''Металургійний комбінат ''Азовсталь'', ТОВ ''Фенікс'' (резидент Російської Федерації); актами про надання транспортно-експедиторських послуг між позивачем і перевізниками (ТОВ СП ''Авек-Сонора'', ТОВ ''Сонора-Харків'', ТОВ ''Укрінформтрейд''); видатковими накладними про відпуск позивачем на адресу ПАТ ''Запоріжсталь'', ПАТ ''ММК імені Ілліча'', ПрАТ ''Металургійний комбінат ''Азовсталь'' обладнання; вантажними митними деклараціями про експорт обладнання; міжнародними товарно- транспортними накладними (CMR).

Оцінка судами першої та апеляційної інстанцій цих доказів, однак, зроблена без дотримання вимог, встановлених статтею 90 КАС.

Так, згідно з частиною третьою цієї статті суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частина четверта статті 90 КАС).

ГУ ДПС в судовому процесі посилалося на те, що надані позивачем суду акти передачі давальницької сировини, акти передачі продукції, виробленої з давальницької сировини, акти виконаних робіт (звіти про виконані роботи) не були надані під час перевірки, у зв`язку з чим не можуть отримати оцінку документів, що підтверджують господарську операцію. Такий довід ГУ ДПС наводило у відзиві на позов (а.с. 188, 190-192, т. 2-й), в апеляційній скарзі (а.с. 24-28, т.3-й), так само, ГУ ДФС на це вказує і в касаційній скарзі.

Незважаючи на те, що зазначена обставина в силу частини другої статті 73 КАС входить до предмету доказування у цій справі, суди попередніх інстанцій цей довід ГУ ДФС не перевірили і не дали йому оцінки.

Відповідно до абзацу першого пункту 44.6 статті 44 ПК у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

У разі якщо наведений довід ГУ ДПС знайшов би підтвердження, правових підстав для оцінки наданих позивачем зазначених вище документів як доказів господарських операцій з придбання послуг у ТОВ ''Продос'', ТОВ ''Торговий дім ''Машсервіс'', ТОВ ''Стальстандарт'', ТОВ ''Сафіна ЛТД'', ТОВ ''Волтех'' не було б.

Принагідно, акт приймання виконаних робіт є первинним документом, оскільки, виходячи з норм пункту 44.1 статті 44 ПК, статті 1 та частин першої і другої статті 9 Закону №996-XIV, містить відомості про господарську операцію, підтверджує факт виконаних робіт тією стороною, яка є виконавцем за договором, і є підставою для відображення цієї господарської операції у бухгалтерському й податковому обліку. Позивач, однак, не дав в судовому процесі будь-яких пояснень з приводу доводу ГУ ДФС, що цих первинних документів на момент перевірки не було.

Правило частини третьої статті 90 КАС щодо оцінки доказів у взаємному зв`язку та в сукупності вимагало від судів першої та апеляційної інстанції при оцінці наданих позивачем документів взяти до уваги характер послуг, суми ПДВ в ціні яких позивач включив до податкового кредиту, а також проаналізувати, чи могли ТОВ ''Продос'', ТОВ ''Торговий дім ''Машсервіс'', ТОВ ''Стальстандарт'', ТОВ ''Сафіна ЛТД'', ТОВ ''Волтех'' такі послуги надати. Як зазначено, ці послуги полягали у виконанні робіт з виготовлення з давальницької сировини обладнання, яке, судячи по напрямку діяльності його покупців (ПАТ «Запоріжсталь», ПАТ «ММК імені Ілліча», ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь»), призначене для металургійної промисловості. Виготовлення такого роду обладнання вимагає відповідних виробничих, трудових ресурсів, спеціального технологічного процесу тощо, які, в свою чергу, обумовлюють сталу господарську діяльність. Разом з тим, як свідчить надана ГУ ДПС узагальнена податкова інформація стосовно діяльності ТОВ ''Продос'', ТОВ ''Торговий дім ''Машсервіс'', ТОВ ''Стальстандарт'', ТОВ ''Сафіна ЛТД'', ТОВ ''Волтех'', ці товариства не мали відповідних для такого виробництва умов.

Частиною першою статті 242 КАС встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (частина друга цієї статті).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина третя цієї ж статті).

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають зазначеним вимогам.

Оцінка судами попередніх інстанцій документів, які позивач надав для підтвердження податкового кредиту, зроблена без з`ясування всіх обставин у справі, хоча саме на оцінці цих обставин у їх сукупності мають ґрунтуватися висновки судів щодо результату розгляду справи.

Стверджувати, що суди першої та апеляційної інстанцій правильно встановили обставини справи, а відтак і правильно вирішили спір, не можна.

Виходячи із меж перегляду справи судом касаційної інстанції, встановлених частинами першою, другою статті 341 КАС, Верховний Суд, як суд права, не наділений повноваженнями на встановлення обставин у справі, без яких правильне вирішення спору неможливе.

Згідно з пунктом другим частини другої статті 353 КАС (в редакції, чинній до внесення змін в цю статтю згідно із Законом від 15.01.2020 №460-ІХ, яка набрала чинності 08.02.2020 та підлягає застосуванню при касаційному перегляді цієї справи відповідно до пункту 2 розділу II ''Прикінцеві та перехідні положення'' зазначеного Закону) підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Враховуючи вище зазначене, касаційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 344, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2019 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіЄ.А. Усенко М.М. Гімон М.Б. Гусак