Справа № 520/6218/2020
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

03 липня 2020 р. № 520/6218/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бадюков Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Департаменту реєстрації Харківської міської ради ради (майдан Конституції, буд. 7, 6-й пов., м. Харків, 61003, ), третя особа - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ) про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту реєстрації Харківської міської ради (далі по тексту - відповідач, Департамент), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 (далі по тексту - третя особа, ОСОБА_3 ), в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 07.05.2020 року про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 ;

- визнати протиправними та скасувати рішення Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 07.05.2020 року про реєстрації місця проживання будь-яких осіб за адресою: АДРЕСА_3 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є Орендарем житлового будинку літ. Ж-2 загальною площею 352 кв. м., житловою площею 138 кв. м. з надвірними будівлями та земельною ділянкою, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , згідно договору оренди б/н від 23.02.2018 року, укладеного із ОСОБА_4 .

Пунктом 3.3. цього договору визначено, що після закінчення терміну оренди орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі, якщо жодна із сторін оренди у термін 30 (тридцяти) календарних діб до закінчення договору оренди письмово не повідомить про намір його розірвати, то термін оренди автоматично продовжується на 1 календарний рік.

Позаяк жодні повідомлення про намір розірвати договір оренди не надходило, то договір є пролонгованим на зазначений у п. 3.3. строк, а сам договір є чинним, не розірваний та не визнаний судом недійсним.

Рішення Апеляційного суду Харківської області суду по справі №638/2648/17-ц від 14.03.2019 не є правомірною підставою для прийняття відповідачем оскаржуваних рішень, позаяк ухвалою Касаційного цивільного суду Верховного суду України від 03.04.2019 виконання рішення Апеляційного суду Харківської області по справі №638/2648/17-ц від 14.03.2019 було зупинено.

Крім того, як вказує позивач, Постановою Верховного Суду України №638/2648/17-ц від 09.10.2019 було задоволено касаційну скаргу ОСОБА_5 , а рішення Дзержинеького районного суду було залишено в силі.

Вказує, що зазначеними рішеннями владного суб`єкта порушені права позивача, відтак вони підлягає скасуванню.

Відповідач подав відзив на адміністративний позов в якому позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні через необґрунтованість та безпідставність.

Просив відмовити у задоволенні позову.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно положень ст. ст. 12, 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний спір віднесено до категорії справ, що підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Згідно ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

Позивач є Орендарем житлового будинку літ. Ж-2 загальною площею 352 кв. м., житловою площею 138 кв. м. з надвірними будівлями та земельною ділянкою, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , згідно договору оренди б/н від 23.02.2018 року, укладеного із ОСОБА_4 .

Як зазначено у п. 1.5 договору, об`єкт оренди па дату укладення договору належить орендодавцю на праві власності згідно договору дарування від 21.11.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Луценко В.С., за реєстровим № 4609.

Пунктом 2.1. договору встановлено, що об`єкт оренди передається Орендарю для проживання.

Пунктом 3.1. зазначеного Договору встановлено, що термін оренди складає один календарний рік з моменту прийняття Орендарем об`єкту оренди.

Пунктом 3.3. цього договору визначено, що після закінчення терміну оренди орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі, якщо жодна із сторін оренди у термін 30 (тридцяти) календарних діб до закінчення договору оренди письмово не повідомить про намір його розірвати, то термін оренди автоматично продовжується на 1 календарний рік.

12.03.2018 року Департаментом реєстрації Харківської міської ради було у встановленому законодавством порядку здійснено реєстрацію місця проживання за адресою зазначеного житлового будинку.

Належних та допустимих, достатніх та достовірних в розумінні приписів ст. ст. 73-76 КАСУ доказів є втрати чинності, розірвання, або визнання договору оренди недійсним до матеріалів справи не надано.

У лютому 2017 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до державного реєстратора Михайлової Я. О., ОСОБА_10., ОСОБА_12 . , ОСОБА_13. , ОСОБА_5, треті особи: Харківська районна державна адміністрація Харківської області (далі - Харківська РДА Харківської області), приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Луценко В. С. (далі - приватний нотаріус ХМНО Луценко В. С.), приватний нотаріус ХМНО Малахова Г. І., про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, визнання договорів дарування житлового будинку недійсними, визнання права власності на житловий будинок та вселення.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2018 року у позові ОСОБА_6 відмовлено, позаяк преюдиційною постановою Харківського окружного адміністративного суду від 27 січня 2016 року у справі № 820/11150/15 року позовні вимоги ОСОБА_10 задоволено, скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_11 Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України від 20 серпня 2015 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за заявою від 03 серпня 2015 року для проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_3 за ОСОБА_10 , зобов`язано Харківське міське управління юстиції розглянути заяву ОСОБА_10 та документи, та здійснити державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , форма власності приватна, за ОСОБА_10

Постановою Харківського апеляційного суду від 14 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено. Рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Визнано дублікат свідоцтва від 06 березня 2015 року, яке посвідчене приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г. І., зареєстроване в реєстрі за № 294 та видане 30 липня 2015 року недійсним. Запис у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 13919211 щодо реєстрації за ОСОБА_10 права власності на житловий будинок літ. «Ж-2» з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_3 скасовано. Визнано договір дарування житлового будинку літ. «Ж-2» з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , укладений 21 листопада 2016 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , недійсним.

Запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 17535961 щодо реєстрації за ОСОБА_12 права власності на житловий будинок літ. «Ж-2» з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , скасовано. Визнано договір дарування житлового будинку літ. «Ж-2» з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , укладений 21 листопада 2016 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , недійсним. Запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 17537496 щодо реєстрації за ОСОБА_13 права власності на житловий будинок літ. «Ж-2» з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , скасовано. Визнано договір дарування житлового будинку літ. «Ж-2» з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , укладений

21 листопада 2016 року між ОСОБА_13 та ОСОБА_4 , недійсним.

Запис у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 17538540 щодо реєстрації за ОСОБА_4 права власності на житловий будинок літ. «Ж-2» з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_3 скасовано. Визнано право власності на житловий будинок літ. «Ж-2» з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_3 за ОСОБА_6 . Поновлено порушене право ОСОБА_6 користування будинком АДРЕСА_3 та вселено ОСОБА_6 у житловий будинок АДРЕСА_3 .

У іншій частині позов залишено без задоволення.

Ухвалою Касаційного цивільного суду Верховного суду України від 15.04.2019 р. відкрито касаційне провадження у цивільній справі № 638/2648/17-ц та зупинено виконання постанови Харківського апеляційного суду від 14 березня 2019 року до закінчення касаційного провадження у справі.

При цьому, 02.05.2019 року за адресою: АДРЕСА_2 управлінням реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради були зареєстровані ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 21.05.2019 р. - ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; 01.11.2019 року - ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова № 12-0 від 09.06.2020 р.

Управлінням реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради 07.05.2019 р. розглянуто заяву від 07.05.2019 року ОСОБА_6 , про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 .

До заяви були додані копії документів: Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 165202473 від 27.04.2019 та постанова Харківського апеляційного суду від 14.03.2019 по справі № 638/2648/17.

За результатом розгляду заяви та доданих до заяви документів, відповідно до вимог частини 2 статті 7 Закону та пункту 26 Правил, 07.05.2019 р. відділом реєстрації було прийняте рішення про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 .

Постановою Верховного Суду України №638/2648/17-ц від 09.10.2019 р. Касаційну скаргу ОСОБА_5 - задоволено. Постанову Харківського апеляційного суду від 14 березня 2019 року скасовано.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2018 року, яким у позові ОСОБА_6 відмовлено, залишено в силі.

Згідно з вимогами ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з вимогами ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною першою статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Частиною першою статті 11 вказаного Закону встановлено, що орган реєстрації здійснює, у тому числі, реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Статтею 9 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо; особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію; у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними; для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку. Рішення про відмову приймається в день звернення особи. Заява про реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання повертається особі із зазначенням у ній причин відмови.

Відтак, законодавцем визначено виключний перелік підстав, з яких орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання.

Постановою КМУ від 02.03.2016 року № 207, затверджено Правила реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного демографічного реєстру (надалі - Правила).

Відповідно до пункту 3 Правил реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

У відповідності до п. 8 Правил № 207, документи для здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи подаються до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) з урахуванням вимог Закону України "Про адміністративні послуги". Зняття з реєстрації регламентовано п. 26 Правил № 207. Так, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заява особа або представника за формою згідно з додатком 11; рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть;

- повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспорта померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку;

інших документів, які свідчать про припинення;

підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства (інформація територіального органу ДМС або територіального підрозділу ДМС, на території обслуговування якого зареєстровано місце проживання особи, про закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання або копія рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання чи скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання в Україні);

підстав для проживання бездомної особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту (письмове повідомлення соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту);

підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів).

Відповідно до абзаців 9 та 10 пункту 26 Правил реєстрації місця проживання затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів). Зняття з реєстрації місця проживання на підставах, визначених в абзацах восьмому та дев`ятому цього пункту, здійснюється за клопотанням уповноваженої особи спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту або за заявою власника/наймача житла або їх представників.

Згідно з абзацом 11 пункту 29 вказаних Правил разом із заявою особа подає: документ, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку). У разі подання заяви представником особи, крім зазначених документів, додатково подаються: документ, що посвідчує особу представника; документ, що підтверджує повноваження особи як представника, крім випадків, коли заява подається законними представниками малолітньої дитини - батьками (усиновлювачами).

Таким чином за заявою власника житла може бути знято з реєстрації місця проживання особи на підставі документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням чи відчуження житла. У знятті з реєстрації місця проживання може бути відмовлено, зокрема, у випадку якщо особа не подала передбачені Законом документи або інформацію, при цьому у рішенні про відмову мають бути зазначені причини відмови.

Відтак, з урахуванням того, що Ухвалою Касаційного цивільного суду Верховного суду України від 15.04.2019 р. у цивільній справі № 638/2648/17-ц зупинено виконання постанови Харківського апеляційного суду від 14 березня 2019 року, яка стала підставою для прийняття владним суб`єктом оскаржуваного рішення, до закінчення касаційного провадження у справі, а також те, що відсутні докази припинення договору оренди б/н від 23.02.2018 року, укладеного ОСОБА_1 із ОСОБА_4 , у відповідача були відсутні підстави для зняття позивача з реєстрації місця проживання, а тому рішення Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 07.05.2020 року про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 є протиправним.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України "Про адміністративні послуги" суб`єктом надання адміністративних послуг на кожну адміністративну послугу, яку він надає відповідно до закону, затверджуються інформаційна і технологічна картки, а у разі якщо суб`єктом надання є посадова особа, - органом, якому вона підпорядковується.

Щодо позовної вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 07.05.2020 року про реєстрацію місця проживання будь-яких осіб за адресою: АДРЕСА_2, то суд, перевіривши надані копії документів та вивчивши докази по справі, зокрема, копію Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова № 12-0 від 09.06.2020 р. відзначає про те, що владним суб`єктом 07.05.2019 року не приймалось рішень щодо реєстрації будь-яких осіб за адресою: АДРЕСА_2. Крім того, позивач у цій справі не є власником житлової нерухомості, а договором оренди б/н від 23.02.2018 року, укладеного ОСОБА_1 із ОСОБА_4 не передбачено право орендаря щодо реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання будь-кого в орендованому будинку. Відповідних зацікавлених осіб судом до справи не залучалось, зокрема, відділу по справах неповнолітніх Харківської міської ради через що у цій позовній вимозі має бути відмовлено.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги вище наведене, враховуючи той факт, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів перед судом належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваного рішення про зняття позивача з реєстрації, а в іншій частині позов є необґрунтованим, а відтак позов підлягає частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється з урахуванням норм ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Департаменту реєстрації Харківської міської ради ради (майдан Конституції, буд. 7, 6-й пов., м. Харків, 61003, ), третя особа - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ) про визнання протиправними та скасування рішень- задовольнити частково.

Скасувати рішення Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 07.05.2020 року про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Департаменту реєстрації Харківської міської ради (майдан Конституції, буд. 7, 6-й пов., м. Харків, 61003, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суму сплаченого судового збору в розмірі 840, 80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повне рішення складено 03 липня 2020 року.

Суддя Бадюков Ю.В.