Справа № 380/1114/20
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 рокуЛьвівСправа № 380/1114/20 пров. № А/857/5695/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участі секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.,

позивач: не з`явився

відповідач: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року у справі № 380/1114/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дільничного офіцера поліції СППП Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Передарюка Євгенія Юрійовича про скасування термінового заборонного припису,-

суддя в 1-й інстанції Мричко Н.І.,

час ухвалення рішення 13 год. 26 хв.,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 16.04.2020,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Дільничного офіцера поліції СППП Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Передарюка Євгенія Юрійовича з вимогами про скасування термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 082938 від 15.01.2020, складеного дільничним офіцером поліції СППП Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Передарюком Євгенієм Юрійовичем відносно ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15.01.2020 відповідачем стосовно нього винесено оскаржуваний терміновий заборонний припис, який підлягає скасуванню, оскільки винесений безпідставно, в порушення норм Порядку винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 01.08.2018 № 654. Вказує, що в оскаржуваному приписі є очевидні виправлення, які свідчать про допущення відповідачем порушень при його оформленні, а тому заповнений бланк припису серії АА № 082938 повинен вважатись зіпсованим. Стверджує, що відповідач, як працівник уповноваженого підрозділу поліції, будь-яких письмових або усних пояснень від нього не відбирав, що свідчить про порушення ним процедури винесення оскаржуваного припису.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене ним рішення суду та прийняти нове про задоволення позову.

Зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, несправедливим та таким, що підлягає скасуванню повністю у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. Звертає увагу як і в позовній заяві, що в оскаржуваному приписі є очевидні виправлення, які свідчать про допущення відповідачем порушень при його оформленні, що є підставою для визнання його незаконним. В оскаржуваному судовому рішенні суд прийшов до вірного висновку про допущені відповідачем порушення при складенні оспорюваного ним термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №082938 від 16.01.2020. Разом з тим вважає невірним та необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що оскільки заповнений бланк є недійсним з підстав неналежного оформлення, то не несе будь-яких правових наслідків, які б порушували права, свободи чи інтереси позивача і відповідно, оскаржуваний припис не потребує додаткового скасування у судовому порядку. Зокрема зазначає, що відмова в судовому захисті, формальне збереження (не скасування) незаконного термінового заборонного припису щодо нього може потенційно призвести до вкрай негативних наслідків для нього, таких як внесення осіб «кривдників до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознаками статі, а також можливого взяття на профілактичний облік, проведення різних видів профілактичної роботи, в тому числі і форм роботи в примусовому порядку. За таких обставин порушений, внаслідок незаконного винесення щодо нього термінового заборонного припису як кривдника, вплив на законні права, свободи та інтереси вважає очевидним.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скарго, що у відповідності до ч. 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) України не є перешкодою для перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явились, що у відповідності до ч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і такі обставини підтверджуються матеріалами справи, що 15.01.2020 дільничним офіцером поліції СППП Сихівського ВП ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Передарюком Євгенієм Юрійовичем винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_1 серії АА № 082938, у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства відносно постраждалої особи ОСОБА_2 .

Не погоджуючись із вказаним терміновим заборонним приписом, позивач звернувся до суду із цим позовом з метою захисту своїх прав та інтересів.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що виявлені допущення порушень при оформленні оскаржуваного припису, його заповнений бланк вважається зіпсованим, а отже недійсним з підстав неналежного оформлення та не несе будь-яких правових наслідків, які б порушували права, свободи чи інтереси позивача, у зв`язку з чим, не потребує додаткового скасування у судовому порядку.

Зазначені висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають дійсним обставинам справи з додержанням норм матеріального і процесуального права з огляду на наступне.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, визначає Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-VIII (далі Закон № 2229-VIII).

За визначенням пункту 16 частини 1 статті 1 Закону № 2229-VIII терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.

Серед суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству визначено уповноважені підрозділи органів Національної поліції України, до повноважень яких віднесено, зокрема: прийом і розгляд заяв та повідомлень про вчинення домашнього насильства, у тому числі розгляд повідомлень, що надійшли до кол-центру з питань запобігання та протидії домашньому насильству, насильству за ознакою статі та насильству стосовно дітей, вжиття заходів для його припинення та надання допомоги постраждалим особам з урахуванням результатів оцінки ризиків у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спільно з Національною поліцією України; винесення термінових заборонних приписів стосовно кривдників (стаття 10 цього Закону).

Процедуру проведення оцінки вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, з метою визначення ефективних заходів реагування, спрямованих на припинення такого насильства та попередження його повторного вчинення визначає Порядок проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, затверджений спільним наказом Мінсоцполітики України та МВС України від 13.03.2019 № 369/180, згідно пунктів 4, 5 розділу І якого оцінку ризиків проводить поліцейський уповноважений підрозділ органу Національної поліції України (далі - уповноважений підрозділ поліції) за фактом вчинення домашнього насильства. Результати оцінки ризиків враховує поліцейський уповноваженого підрозділу поліції під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення та надання допомоги постраждалим особам у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ наведеного вище Порядку за результатами заповнення форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства поліцейський уповноваженого підрозділу поліції визначає рівень небезпеки, який ураховується під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення, надання допомоги постраждалим особам.

Статтею 24 Закону № 2229-VIII визначено, що до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Згідно частин 1, 5 статті 25 Закону № 2229-VIII терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення. Терміновий заборонний припис виноситься строком до 10 діб.

Терміновий заборонний припис виноситься в порядку, затвердженому Міністерством внутрішніх справ України (ч. 11 ст. 25 Закону № 2229-VIII).

Для реалізації цього положення Міністерством внутрішніх справ України видано наказ №654 «Про затвердження Порядку винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника» (далі Порядок №654).

Згідно пунктів 1, 2 та 4 розділу ІІ Порядку №654 терміновий заборонний припис стосовно кривдника (далі - припис) виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України (далі - уповноважений підрозділ поліції) у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення. Припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівника уповноваженого підрозділу поліції за результатами оцінки ризиків. Припис може містити такі заходи: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

За змістом пунктів 6 8 розділу ІІ Порядку №654 терміновий заборонний припис стосовно кривдника (додаток 1) складається на бланку, виготовленому друкарським способом згідно з технічним описом бланка термінового заборонного припису стосовно кривдника (додаток 2), на якому проставлено відповідні серію та номер. Усі реквізити припису заповнюються державною мовою, розбірливим почерком, чорнилом чорного або синього кольору. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до припису, а також унесення додаткових записів після того, як припис підписано постраждалою особою (її представником), свідком(ами) (за наявності) та кривдником. У разі допущення порушень при оформленні припису його заповнений бланк вважається зіпсованим.

Наведеними правовими положеннями встановлено підстави, порядок складення заборонного припису стосовно кривдника та у разі допущення порушень при його оформленні заповнений бланк вважається зіпсованим.

Як уже було встановлено, 15.01.2020 дільничним офіцером поліції СППП Сихівського ВП ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Передарюком Є.Ю. винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_1 серії АА № 082938.

Досліджуючи наявний в матеріалах справи оригінал наведеного вище термінового заборонного припису, встановлено, що при його складанні допущені закреслення та виправлення, а саме:

- у рядку: «посада, найменування уповноваженого підрозділу поліції, звання, прізвище, ім`я, по батькові працівника, який виніс терміновий заборонний припис стосовно кривдника» при зазначенні посади працівника уповноваженого підрозділу поліції закреслене слово в дужках «Сихівського».

- при визначенні строку винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, допущене виправлення кінцевої дати дії такого, а саме в даті «23.01.2020» виразно видно виправлення дня «23».

Таким чином, суд першої інстанції з урахуванням положень п.8 р.ІІ Порядку №654 правильно встановив, що виявлені допущені дільничним офіцером поліції СППП Сихівського ВП ГУНП у Львівській області при оформленні оскаржуваного заборонного припису порушення за своїми наслідками спричинили зіпсуття вказаного припису, а отже і визнання його недійсним, який не несе будь-яких правових наслідків, які б порушували права, свободи чи інтереси позивача, у зв`язку з чим не потребує додаткового скасування у судовому порядку.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав, яке випливає з конституційного положення, закріпленого у статті 55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 щодо «порушеного права», за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в тому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що «поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із системного аналізу вказаних норм випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Приймаючи до уваги встановлене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку з повним встановленням обставин справи та дотриманням норм матеріального і процесуального права про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 за відсутності порушення його прав, свобод та інтересів у спірних правовідносинах, а відтак і відсутності підстав для їх задоволення. Доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують, а зводяться до їх переоцінки, оскільки оскаржений заборонний припис для позивача юридичних наслідків не несе.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Відповідно до ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись, ч. 4 с. 229, ч. 3 ст.243, ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст.ст. 322, 325, 329 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року у справі № 380/1114/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді М. А. Пліш
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 01 липня 2020 року