Справа № 440/27/20
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2020-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/27/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевякова І.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Козак А.К.

представника позивача - Половинко Б.М.

представника відповідача - Масюк П.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю"Семаль" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позовні вимоги: визнання протиправними та скасування

- № від 16.12.2019, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 246 116 грн;

- № від 16.12.2019, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 1 295 603 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 323 900 грн 75 коп.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

02 січня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Семаль" (надалі також - позивач, ТОВ "Семаль") звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (надалі також - відповідач, ГУ ДПС у Полтавській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу у порядку загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання /а.с.155-156 т.1/.

04 березня 2020 року Полтавський окружний адміністративний суд своєю ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду /а.с. 133 т.2/.

Аргументи учасників справи

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення № від 16.12.2019; № від 16.12.2019 прийняті контролюючим органом на підставі необґрунтованих висновків перевірки.

Підставами для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень стали висновки перевірки про те, що позивачем безпідставно списано на витрати операційної діяльності суми податкових зобов`язань, сплачених за наслідком виконання договорів, укладених з ТОВ ТД "Агросвіт" та ТОВ "Агротрейд продукт", а також твердження контролюючого органу про невиконання платником обов"язку віднести до складу інших доходів за 2017 рік прострочену кредиторську заборгованість по договору переуступки боргу від 31.03.2013 по нерезиденту INTERGRAIN SA в сумі 141 850 дол. США/1 130 716 грн.

Спростовуючи ці висновки та вказуючи на протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, позивач стверджував, що по взаємовідносинам з контрагентом ТОВ ТД "Агросвіт" внаслідок розірвання договору поставки позивачем було повернуто суми передоплати у повному обсязі. Однак таким контрагентом не було виконано обов`язку щодо реєстрації розрахунку коригування, у зв`язку з чим після спливу 180 календарних днів, ТОВ ТД "Агросвіт" втратило можливість зареєструвати розрахунок коригування, а у позивача відбулось зменшення активів на суму невідкоригованих зобов"язань ПДВ. Аналогічні обставини мали місце й під час відносин позивача із ТОВ "Агротрейд Продукт".

У зв`язку з викладеним, на думку позивача, ним належним чином було віднесено до витрат не зареєстровані (невідкориговані) з вини контрагентів - ТОВ ТД "Агросвіт", ТОВ "Агротрейд Продукт", суми сплаченого ПДВ по взаємовідносинам з ними.

Спростовуючи аргументи податкового органу про порушення податкового законодавства по відносинам з нерезидентом INTERGRAIN SA, позивач вказував про відсутність підстав для визнання суми заборгованості перед таким контрагентом безповоротною фінансовою допомогою, оскільки строк позовної давності по зазначеним операціям на відповідну дату не був таким, що сплив.

Таким чином, вважаючи висновки контролюючого органу безпідставними, позивач вказував на протиправність винесених ним відповідних податкових повідомлень - рішень.

Не погоджуючись з вимогами адміністративного позову, відповідач 24 січня 2020 року надав до суду відзив на адміністративний позов /а.с. 160-166 т.1/.

У відзиві відповідач наполягав на правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Зокрема, ним зазначено, що позивачем безпідставно списано на витрати операційної діяльності суми податкових зобов`язань за договорами, укладеними з ТОВ ТД "Агросвіт" та ТОВ "Агротрейд продукт".

Вказано, що ТОВ "Семаль" безпідставно віднесено до витрат незареєстровані (невідкориговані) контрагентами - ТОВ ТД "Агросвіт", ТОВ "Агротрейд Продукт" - суми ПДВ по взаємовідносинам з ними.

Акцентовано увагу на тому, що відповідні суми податкових зобов`язань не можуть бути обліковані як витрати операційної діяльності, оскільки це не відповідає Положенню (стандарту) бухгалтерського обліку "Витрати" 16.

Також, на думку податкового органу, позивачем протиправно не віднесено до складу інших доходів за 2017 рік прострочену кредиторську заборгованість по договору переуступки боргу від 31.03.2013 по нерезиденту INTERGRAIN SA в сумі 141 850 дол. США/1 130 716 грн.

З огляду на викладене, ГУ ДПС у Полтавській області проти задоволення позовних вимог заперечувало.

21 лютого 2020 року від ТОВ "Семаль" до суду надійшла відповідь на відзив, за змістом якої позивач піддав критиці викладені у відзиві аргументи, зазначив про актуальність всіх положень, висвітлених у своєму позові /а.с. 1-3 т. 2/.

02 червня 2020 року від відповідача до суду надійшли додаткові пояснення, в яких останнім вказано, що по журналу-ордеру 362 "Розрахунки з іноземними покупцями" обліковується кредиторська заборгованість по взаємовідносинам з нерезидентом INTERGRAIN SA за договором від 31.03.2013. Зазначено, що по даному контрагенту погашення, повернення, відвантаження та інших розрахунків за період з 31.03.2013 по 31.03.2019 не здійснювалось. Сума кредиторської заборгованості, по якій минув строк позовної давності, вважається доходом підприємства станом на 31.03.2017, так як термін позовної давності відповідно до статті 8 Конвенції про позовну давність у міжнародній купівлі-продажу товарів становить 4 роки.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечував.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом

У період з 29.07.2019 по 16.08.2019 відповідно до наказу про проведення планової виїзної документальної перевірки від 11.07.2019 № 1819, згідно з планом-графіком проведення документальних перевірок на 2019 рік, на підставі направлень на перевірку від 23.05.2019 посадовими особами Головного управління ДФС у Полтавській області проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ «Семаль».

За результатами перевірки складено акт від 23.08.2019 № 1026/16-31-14-01-10/31432663 /а.с. 12-60 т.1/ (надалі - акт), в якому відображені наступні порушення:

- пп. 14.1.36, 14.1.231, п. 14.1 ст. 14, п. 44.1. ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, ст. 9 Закону України " Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україна", п. 15 П(С)БО 15 "Дохід", П(С)БО 16 "Витрати", в результаті чого встановлено:

- заниження податку на прибуток на загальну суму 1 475 603 грн, в т.ч. за період з 01.07.2016 по 30.06.2017 в сумі 1 475 603 грн;

- завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток на загальну суму 5 246 116 грн, в тому числі за період з 01.07.2017 по 31.12.2017 в сумі 5 246 116 грн.

На підставі акту перевірки ГУ ДФС у Полтавській області винесені податкові повідомлення-рішення від 16.09.2019 № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 1 475 603 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 368 900 грн 75 коп., а також № , яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 5 246 116 грн.

Позивач не погодився з таким податковим повідомленням-рішенням, у зв`язку з чим оскаржив його до ДПС України.

За результатами розгляду скарги, ДПС України прийнято рішення від 05.12.2019 № 12023/6/99-00-08-05-01, яким скасовані податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області від 16.09.2019 № та № в частині зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток та донарахованого податку на прибуток внаслідок зменшення витрат на суми перерахованої безповоротної фінансової допомоги та штрафні санкції у відповідному розмірі, а в іншій частині зазначені податкові повідомлення-рішення залишені без змін, а скарга ТОВ "Семаль" - частково задоволена.

За наслідками вказаного рішення ДПС України винесені податкові повідомлення-рішення № від 16.12.2019, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 246 116 грн; а також № від 16.12.2019, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 1 295 603 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 323 900 грн 75 коп.

Позивач із такими податковими повідомленнями-рішеннями не погодився, у зв`язку з чим, звернувся до суду із цим позовом.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1. статті 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з пп. 14.1.231 п. 14.1. статті 14 Податкового кодексу України, розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Підпунктом 14.1.257 п. 14.1. статті 14 Податкового кодексу України визначено, що фінансова допомога - фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі. Безповоротна фінансова допомога - це: сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних).

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Пунктом 2 статті 3 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», передбачено, що фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Пунктом 15 П(С)БО 15 "Дохід" передбачено, що визначений дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) не коригується на величину пов`язаної з ним сумнівної та безнадійної дебіторської заборгованості. Сума такої заборгованості визнається витратами підприємства згідно з Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 10 "Дебіторська заборгованість". Доходом визнається сума зобов`язання, яке не підлягає погашенню.

Відповідно до п. 6 П(С)БО 16 "Витрати", витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Згідно з п.п. 7, 8 П(С)БО 16 "Витрати", витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Якщо актив забезпечує одержання економічних вигод протягом кількох звітних періодів, то витрати визнаються шляхом систематичного розподілу його вартості (наприклад, у вигляді амортизації) між відповідними звітними періодами.

Відповідно до п. 20 П(С)БО 16 "Витрати", до інших операційних витрат включаються: витрати на дослідження та розробки відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 8 "Нематеріальні активи"; собівартість реалізованих виробничих запасів, яка для цілей бухгалтерського обліку складається з їх облікової вартості та витрат, пов`язаних з їх реалізацією; сума безнадійної дебіторської заборгованості та відрахування до резерву сумнівних боргів; втрати від операційної курсової різниці (тобто від зміни курсу валюти за операціями, активами і зобов`язаннями, що пов`язані з операційною діяльністю підприємства); втрати від знецінення запасів; нестачі й втрати від псування цінностей; визнані штрафи, пеня, неустойка; витрати на утримання об`єктів соціально-культурного призначення; інші витрати операційної діяльності.

Згідно з п. 26 П(С)БО 16 "Витрати", до складу елемента "Інші операційні витрати" включаються витрати операційної діяльності, які не увійшли до складу елементів, наведених в пп.22-25 цього Положення (стандарту), зокрема витрати на відрядження, на послуги зв`язку, плата за розрахунково-касове обслуговування тощо.

Пунктом п. 9 П(С)БО 16 "Витрати" встановлено, що не визнаються витратами й не включаються до звіту про фінансові результати: платежі за договорами комісії, агентськими угодами та іншими аналогічними договорами на користь комітента, принципала тощо; попередня (авансова) оплата запасів, робіт, послуг; погашення одержаних позик; інші зменшення активів або збільшення зобов`язань, що не відповідають ознакам, наведеним у пункті 6 цього Положення (стандарту); витрати, які відображаються зменшенням власного капіталу відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, балансова вартість валюти.

Висновки щодо правозастосування

Досліджуючи правомірність віднесення позивачем до складу витрат сум ПДВ за наслідками взаємовідносин з контрагентами ТОВ "ТД "Агросвіт" та ТОВ "Агротрейд продукт", суд зазначає наступне.

26 червня 2015 року ТОВ "ТД "Агросвіт" (покупець) було здійснено передоплату за договором поставки №ПКП-01/1506-24 від 24 червня 2015 року /а.с. 83 т.1/ в розмірі 32 267 036 грн. На підставі даної операції позивачем зареєстровано податкову накладну /а.с. 85 т.1/, відображено відповідні суми ПДВ у якості податкових зобов`язань у податковій декларації з ПДВ за червень 2015 року.

17 серпня 2015 року позивачем та контрагентом ТОВ "ТД "Агросвіт" було укладено угоду про розірвання вказаного вище договору, погоджено повернути суми передоплати в строк до 01.10.2015 року /а.с. 89 т.1/.

Платежами від 17 серпня 2015 року та 15 вересня 2015 року позивачем повернуто передоплату у повному обсязі на поточний рахунок ТОВ "ТД "Агросвіт" /а.с. 99, 100 т.1/.

ТОВ "ТД "Агросвіт" не здійснив реєстрацію розрахунку коригування від 15 вересня 2015 року, з огляду на що позивач відніс до витрат не зареєстровані (невідкориговані) контрагентом суми ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ "ТД "Агросвіт".

Аналогічно, позивач мав господарські відносини з ТОВ "Агротрейд продукт". Зокрема, ТОВ "Агротрейд продукт" (покупець) було здійснено передоплату за договорами поставки №ПКП-14/1211-23 від 23.11.2012, № ППК-02/1309-27 від 27.09.2013, №ППК- 01/1504-27 від 27.04.2015.

За договором №ПКП-14/1211-23 від 23.11.2012 було здійснено часткову поставку товару на суму 2824869,18 грн, повернуто передоплату на суму 375 000 грн, не поставлено товар на загальну суму 6 300 130,82.

За договором №ППК-02/1309-27 від 27.09. 2013 було здійснено передоплату на загальну суму 3 420 000 грн.

За договором №ППК-01/1504-27 від 27.04.2015 було здійснено передоплату на загальну суму 7 876 000 грн.

На підставі даних операцій Позивачем зареєстровані податкові накладні /а.с. 110-115 т.1/, відображені відповідні суми ПДВ у якості податкових зобов`язань у податкових деклараціях з ПДВ на загальну суму 2 932 688,47 грн.

Станом на 20.06.2016 за вказаними договорами продовжувала існувати заборгованість у загальному обсязі 17 596 130,82 грн.

20 червня 2016 року ТОВ "Агротрейд продукт" та ТОВ "Агротрейд експорт" було укладено договір №ЕЗЛ-30/1606-20 про відступлення права вимоги (заміну сторони у зобов`язанні), за яким ТОВ "Агротрейд продукт" відступило кредиторську заборгованість на суму 17 596 130,82 грн за вищевказаними договорами на ТОВ "Агротрейд експорт".

ТОВ "Агротрейд продукт" не здійснило реєстрацію розрахунку коригування в ЄРПН по граничному терміну - 20.06.2016, з огляду на що позивач відніс до витрат не зареєстровані (невідкориговані) контрагентом суми ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ "Агротрейд експорт".

Досліджуючи віднесення позивачем до складу витрат сум ПДВ за наслідками взаємовідносин з цими контрагентами, суд приходить до висновку про безпідставність віднесення підприємством до складу інших операційних витрат р. 2180, невідкориговані контрагентами позивача суми ПДВ за період 01.01.2016 по 30.06.2016 в сумі 3 380506 та за період з 01.07.2016 по 30.06.2017 в сумі 2 932 688 грн 47 коп.

Суд, зазначає, що відповідні кошти не відповідають визначенню "витрати", загалом, та визначенню "інші операційні витрати", що містяться в Положенні (стандарті) бухгалтерського обліку "Витрати", згідно з яким до інших операційних витрат включаються: витрати на дослідження та розробки відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 8 "Нематеріальні активи"; собівартість реалізованих виробничих запасів, яка для цілей бухгалтерського обліку складається з їх облікової вартості та витрат, пов`язаних з їх реалізацією; сума безнадійної дебіторської заборгованості та відрахування до резерву сумнівних боргів; втрати від операційної курсової різниці (тобто від зміни курсу валюти за операціями, активами і зобов`язаннями, що пов`язані з операційною діяльністю підприємства); втрати від знецінення запасів; нестачі й втрати від псування цінностей; визнані штрафи, пеня, неустойка; витрати на утримання об`єктів соціально-культурного призначення; інші витрати операційної діяльності.

Суд погоджується з твердження відповідача щодо економічної недоцільності операцій позивача та ТОВ "ТД "Агросвіт", ТОВ "Агротрейд продукт" і зазначає про недоведеність виробничого використання цієї статті витрат, а також про неможливість визначення доходу, для якого такі витрати були здійснені.

Отже, суд приходить до висновку про безпідставність віднесення позивачем до складу витрат сум ПДВ, сплачених позивачем по взаємовідносинам з ТОВ "Агротрейд продукт" та ТОВ "Агротрейд експорт".

Надаючи оцінку висновкам податкового органу про наявність кредиторської заборгованості за господарськими правовідносинами з нерезидентом INTERGRAIN SA, по який минув строк позовної давності, з огляду на що вона вважається доходом підприємства станом на 31.03.2017, суд зазначає наступне.

14 квітня 2011 року Позивачем у якості продавця та компанією BS Commodities GMGH у якості покупця було укладено контракт №W/140411-2, за умовами якого продавець зобов`язався поставити на адресу покупця пшеницю загальною вартістю 112000 доларів США в строк до 31 березня 2012 року. На підставі контракту продавцем було отримано передоплату у розмірі 112000 доларів США.

Крім того, 01 лютого 2013 року Позивачем у якості продавця та компанією BS Commodities GMGH у якості покупця було укладено контракт №02/010213, за умовами якого продавець зобов`язався поставити на адресу покупця пшеницю загальною вартістю 29850 доларів США в строк до 30 березня 2013 року. На підставі контракту продавцем було отримано передоплату у розмірі 29850 доларів США /а.с. 136-145 т.1/.

У зв`язку з непоставкою товару у передбачені контрактами строки, у Позивача виник обов`язок з повернення отриманої суми передоплати на підставі п.10.4 контрактів.

31 березня 2013 року Позивачем, компанією BS Commodities GMGH (Австрія) та компанією Intergrain SA (Швейцарія) було укладено договір про відступлення права вимоги (заміну кредитора в зобов`язанні), за умовами якого кредитором у зобов`язаннях із повернення передоплати згідно зазначених вище контрактів замість компанії BS Commodities GMGH стала компанія Intergrain SA (Швейцарія), зобов`язано повернути передоплату у розмірі 112000 доларів США до 31 серпня 2014 року, у розмірі 29850 доларів США - до 31 січня 2015 року /а.с. 147-149 т.1/.

Вказана кредиторська заборгованість за договором від 31.03.2013 не погашена, не повернена, відвантаження та інших розрахунків за період з 31.03.2013 по 31.03.2019 не здійснено.

Сума кредиторської заборгованості, по якій минув строк позовної давності, вважається доходом підприємства станом на 31.03.2017, так як термін позовної давності відповідно до статті 8 Конвенції про позовну давність у міжнародній купівлі-продажу товарів становить 4 роки.

Відповідно до п. "а" пп. 14.1.11 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак, зокрема, це заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки. Разом з тим, ст. 8 Конвенції про позовну давність у міжнародній купівлі-продажу товарів встановлено, що для країн-учасниць, які є сторонами зовнішньоекономічного договору (якщо укладені ними контракти не суперечать вимогам Конвенції), термін позовної давності становить чотири роки.

З огляду на викладене, після закінчення строку позовної давності, відповідно до картки рахунку 362 "Розрахунки з іноземними покупцями" та Договору переведення боргу від 31.03.2013 по нерезиденту Intergrain SA (Швейцарія), станом на 31.03.2017 ТОВ "Семаль" повинно було списати заборгованість в сумі 141 850 дол. США на момент її виникнення та відобразити фінансовий результат за ДТ 717 "Дохід від списання кредиторської заборгованості" Кт 791 "Фінансовий результат".

Суд не приймає до уваги аргумент позивача про те, що початок відліку строку позовної давності мав місце на раніше 01 квітня 2015 року, оскільки між ним та Intergrain SA (Швейцарія) 31 серпня 2014 року було укладено додаткову угоду № 1 до договору про відступлення права вимоги (заміну кредитора в зобов`язанні) від 31 березня 2013 року, за змістом якої встановлений обов`язок позивача з повернення відповідних сум у строк до 31 березня 2015 року.

Зокрема, судом встановлено, що як під час здійснення документальної виїзної планової перевірки ТОВ "Семаль", так і під адміністративного оскаржування прийнятих за наслідками перевірки податкових повідомлень-рішень, позивачем до перевірки не було надано жодних документів відносно пролонгації дії договору та відтермінування обов`язку позивача щодо повернення відповідних коштів.

На запит від 12.08.2019 ревізорів-інспекторів "Про надання інформації та документів в ході проведення планової перевірки" по відносинам зі вказаним нерезидентом, від позивача надійшла відповідь, за змістом якої можна встановити, що підприємством було списано дану заборгованість в 2018 році, коли підприємство не було платником на прибуток. Жодних відомостей про пролонгацію зобов"язань перед нерезидентом не надано, як не подано і документів. Додаткові угоди, якими позивач підтверджував пролонгації зобов"язань перед нерезидентом з"явилися тільки в ході судового розгляду справи.

З даного приводу суд вказує на імперативну норму п.п.44.6 Податкового кодексу України, яка передбачає, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Тому, суд не приймає до уваги надану позивачем додаткову угоду № 1 від 31 серпня 2014 року до договору про відступлення права вимоги (заміну кредитора в зобов`язанні) від 31 березня 2013 року, за змістом якої встановлений обов`язок позивача з повернення відповідних сум у строк до 31 березня 2015 року, як належний і допустимий доказ, оскільки на час перевірки позивачем такий документ не надавався. Причин, що непереборно спричинили неможливість надання такої додаткової угоди перевіряючим, позивачем не наведено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що податковий орган правомірно зробив висновок про наявність у позивача кредиторської заборгованості, по якій минув строк позовної давності, в результаті чого занижено рядок 01 Декларацій "Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку" показників за період з 01.07.2016 по 30.06.2017 у сумі 1 130 716 грн.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом на підставі досліджених доказів встановлено, що відповідні положення відповідачем дотримані. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, то судові витрати відповідно до правил, встановлених статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Семаль" (вул.Миру 3 с.Погребняки Семенівського району Полтавської області ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул.Європейська 4 м.Полтава ) повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням положень пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне рішення складено 30 червня 2020 року.

Головуючий суддя І.С. Шевяков