Справа № 440/1276/20
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Кукоба О.О.

22 червня 2020 р.Справа № 440/1276/20

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Білюк Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

встановила:

06.03.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі ГУ ПФУ в Полтавській області, пенсійний орган) № 35 від 03.03.2020 року про відмову у проведенні перерахунку пенсії за вислугою років у відповідності до ст. 50-1 Закону України № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року «Про прокуратуру» в редакції, чинній на час призначення пенсії, (далі Закон № 1789-ХІІ) на підставі довідки військової прокуратури Центрального регіону України від 07.02.2020 року № 18/54 ПФ вих. - 20;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років у відповідності до ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ в розмірі 90% від заробітної плати (грошового забезпечення) на підставі довідки військової прокуратури Центрального регіону України від 07.02.2020 року № 18/54 ПФ вих. 20, з 13.12.2019 року без обмеження її максимальним розміром та здійснити відповідні виплати з врахуванням фактично сплачених сум.

Обґрунтовує позовні вимоги позивач тим, що рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 року № 7-р(ІІ)/2019 положення частини двадцятої статті 86 Закону України № 1697-VІІ від 14.10.2014 року «Про прокуратуру» (далі Закон № 1697-VІІ ) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), а тому втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Отже, Закон № 1697-VІІ з 13.12.2019 року не містить вимоги про необхідність визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінетом Міністрів України та іншим органом. Натомість підставою для проведення перерахунку пенсій працівників прокуратури є підвищення заробітної плати прокурорським працівникам.

Позивач зазначає, що Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ внесено зміни (друге речення частини п`ятнадцятої), згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Однак, вказана норма набрала чинності після призначення йому пенсії за вислугу років.

Частиною другою розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 03.10.2018 року у справі № 127/4267/17. Таким чином, враховуючи те, що він вже є пенсіонером і пенсія йому призначена на підставі статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, до розміру пенсії не можуть застосовуватись обмеження максимального розміру пенсії, визначені абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII. Таким чином, позивач вважає, що має право на перерахунок пенсії без обмеження її максимальним розміром.

Заявляючи позовні вимоги щодо проведення перерахунку пенсії з 13.12.2020 року, тобто з моменту прийняття Конституційним Судом України рішення від 13.12.2019 року № 7-р(ІІ)/2019, позивач виходить з того, що постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» були підвищені розміри посадових окладів працівників органів прокуратури України та надбавки за класні чини та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з 01.03.2018 року (набрання чинності постанови) змінено розміри окладів за військовим званням військовослужбовців та розміри надбавки за вислугу років.

Таким чином, відмовляючи у перерахунку пенсії за вислугою років, позивач вважає, що відповідач порушив його соціальні права і свободи, а саме гарантоване та наявне право на перерахунок пенсії.

Заперечуючи проти вимог ОСОБА_1 , у відзиві на адміністративний позов ГУ ПФУ у Полтавській області вказує, що на час прийняття постанови Кабінетом Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013, з прийняттям якої позивач пов`язує виникнення у нього права на перерахунок пенсії, а також на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії положення статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність. Положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури, постанова Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 не містить.

Відповідач вказує, що положення Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VІІІ, якими частину 18 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ та частину 20 статті 86 Закону № 1697-VІІ викладено у новій редакції, не були визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у рішенні від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Норма Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76-VIII, якою внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема, частину 18 викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України» не підлягає застосуванню у зв`язку із тим, що пунктом 5 розділу III Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до перелічених законів України, зокрема, Закону № 1789-ХІІ.

Таким чином, відповідач вважає, що з 01.12.2015 року - дати набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 та у зв`язку з набранням у подальшому чинності Законом № 1697-VІІ, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов`язані із пенсійним забезпеченням працівників прокуратури, пенсії, призначені за статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, не підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

З урахуванням тієї обставини, що право на перерахунок пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу, та на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії такої підстави для перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій як збільшення розміру заробітної плати на законодавчому рівні не встановлено, а Урядом будь-яких умов для перерахунку не визначено, у ГУ ПФУ в Полтавській області відсутні будь-які правові підстави для здійснення такого перерахунку, відтак, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім наведеного, пенсійний орган зазначає, що норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» № 1774 від 06.12.2016 року щодо максимального розміру пенсії на 2017 рік 10.746 грн. та 2018 рік 14.350 грн., не визнані неконституційними, а тому є такими, що підлягають застосуванню при постановлені рішення по суті.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 року (рішення ухвалено за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений частково.

Так, судовим рішенням визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 03.03.2020 року № 35.

Пенсійний орган зобов`язаний здійснити перерахунок і виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 13.12.2019 року відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VII у розмірі 90% загальної суми складових заробітної плати (грошового забезпечення) на підставі довідки військової прокуратури Центрального регіону України від 07.02.2020 року вих. №18/54 ПФ вих 20.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Судом проведений розподіл судових витрат, а саме: стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн.

Висновок суду вмотивований тим, що з огляду на ухвалення Конституційним Судом України Рішення №7-р(ІІ)/2019 у Законі № 1697-VII з 13.12.2019 року відсутня вимога про необхідність визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінетом Міністрів України.

Натомість підставою для проведення перерахунку пенсій працівників прокуратури з 13.12.2019 року є підвищення заробітної плати відповідної категорії працівників, як те передбачено частиною двадцятою статті 86 Закону № 1697-VII.

Суд враховував, що постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» затверджено у новій редакції схеми посадових окладів працівників органів прокуратури, що призвело до підвищення заробітної плати прокурорських працівників.

Відсутність затвердженої рішенням Уряду форми довідки про розмір заробітної плати для перерахунку пенсій працівників прокуратури не може бути підставою для відмови у здійсненні перерахунку пенсії, адже, як зазначив Конституційний Суд України у Рішенні № 7-р(ІІ)/2019, питання пенсійного забезпечення прокурорів, у тому числі умови та порядок перерахунку призначених їм пенсій, має визначати Верховна Рада України законом, а не Кабмін підзаконним актом.

При цьому, з урахуванням положень ч. 2 ст. 9 КАС України, суд визначився, що підстави для здійснення перерахунку пенсії позивача відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ наразі відсутні, адже дана норма втратила чинність з 15.07.2015 року. Натомість, у спірних відносинах мають застосовуватись саме приписи частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VII з урахуванням Рішення № 7-р(ІІ)/2019.

Так само, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача проводити виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром, адже перерахунок пенсійної виплати наразі не виконано. Отже, позовна вимога про проведення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром заявлена позивачем передчасно.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про проведення перерахунку та виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром, як передчасної, та ухвалити нове судове рішення про задоволення цих вимог.

Аргументує вимоги апеляційної скарги позивач фактично тим, що наведено ним у заявах по суті в суді першої інстанції.

Правом подання відзиву відповідач не скористався, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення відповідно до ст. 317 КАС України підлягає зміні з підстав та мотивів його прийняття, з наступних підстав.

Судом установлено та не заперечується учасниками справи, що позивач ОСОБА_1 є пенсіонером органів прокуратури, якому з 06.10.2009 року призначена пенсія за вислугу років на умовах статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ в розмірі 90% від місячного заробітку.

07.02.2020 року військовою прокуратурою Центрального регіону України видано довідку вих. № 18/54 ПФ вих. 20 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії ОСОБА_1 за посадою військового прокурора Полтавського гарнізону Центрального регіону України /а.с. 47/.

25.02.2020 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про здійснення перерахунку призначеної пенсії за вислугою років на підставі зазначеної довідки з 13.12.2019 року /а.с. 44-45/.

Рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області від 03.03.2020 року № 35 позивачу відмовлено у проведенні перерахунку його пенсії з посиланням на відсутність в чинному пенсійному законодавстві правових норм щодо проведення перерахунку пенсій прокурорам /а.с. 43/.

Погоджуючись із загальним висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури до 15.07.2015 року визначалися ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 року № 1789-XII «Про прокуратуру» (далі Закон № 1789-XII).

Згідно із ч. 13 вказаної статті Закону № 1789-XII обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-XII).

01.01.2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», яким, зокрема, ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-XII викладено у новій редакції, відповідно до якої умови на порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, законодавець повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури після 01.01.2015 року делегував Кабінету Міністрів України.

15.07.2015 року набрав чинності Закон № 1697-VII, згідно з підпунктом 1 пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, Закон № 1789-XII, крім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої ст. 50-1.

За частиною двадцятою ст. 86 Закону № 1697-VII умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 12.12.2019 року у справі за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Означеним Рішенням визначено, що положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Пунктом 3 Рішення установлений такий прядок його виконання:

- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

« 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Таким чином, з 13.12.2019 року відновлена дія частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VII в редакції Закону, що була чинною з 15.07.2015 року до 20.01.2018 року, і певні категорії працівників органів прокуратури з 13.12.2019 року набули права на проведення перерахунку їх пенсій, призначених в порядку та умовах Закону № 1697-VII.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704, що набрала чинності з 01.03.2018 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» передбачено збільшення посадових окладів військовослужбовців/військових прокурорів. Отже, з 01.03.2018 року пенсії означених працівників прокуратури мали б бути перераховані.

Законом України від 03.10.2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (застосовується з 01.10.2017 року) розділ XV ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнений пунктами 13-1 і 13-2 наступного змісту:

« 13-1. З 1 жовтня 2017 року пенсії, призначені після набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на умовах законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність» у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, а також на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону.

Після звільнення з роботи виплата пенсії, призначеної відповідно до зазначених законів, поновлюється.

Виплата працюючим пенсіонерам у період роботи на інших посадах пенсій, призначених на умовах законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність», з 1 жовтня 2017 року поновлюється у розмірах, що були встановлені відповідними законами».

« 13-2. Максимальний розмір пенсії, призначеної на умовах законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність» (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), не може перевищувати десяти розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».

На час звернення позивача до суду з адміністративним позовом норми п. 13-1, п. 13-2 розділу XV ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не скасовані та в установленому законом порядку не визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Отже означені норми підлягають застосуванню.

Погоджуючись із загальним висновком суду про необґрунтованість вимог адміністративного позову ОСОБА_1 в частині вимог про зобов`язання пенсійного органу проводити йому виплату пенсії (після здійснення її перерахунку) без обмеження сум пенсії максимальним розміром, колегія суддів зазначає, що пенсія позивача призначена до 01.10.2011 року, тобто до дати набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Колегія суддів вважає недоречними посилання ГУ ПФУ в Полтавській області на норми Закону України від 06.12.2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення, оскільки цим Законом вносилися зміни в редакцію норм (щодо максимального розміру пенсії) ч. 3 ст. 67 У Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ч. 18 ст. 37 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», п. 24 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та жодним чином не стосувались пенсій, призначених на умовах та в порядку ст. 51-1 Закону № 1789-XII.

Визначене позивачем в заяві про перерахунок пенсії від 25.02.2020 року про те, що станом на 25.02.2020 року він не працює, пенсійним органом не спростовується.

Утім, колегія суддів погоджується з висновком суду по те, що вимога позивача ОСОБА_1 про зобов`язання пенсійний орган проводити виплату його пенсії без обмеження максимальним розміром заявлена передчасно, оскільки здійснення щомісячних виплат пенсії позивачу відбудеться лише після проведення пенсійним органом перерахунку такої пенсії.

Інші доводи апеляційної скарги та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).

Підставами для зміни судового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч. 4 ст. 317 КАС України).

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни мотивувальної частини судового рішення (в межах висновків суду щодо безпідставності вимог адміністративного позову ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача проводити виплату його пенсії без обмеження її максимального розміру), шляхом доповнення її вищезазначеним.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року в частині, якою судом відмовлено у задоволенні вимог адміністративного позову ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити йому виплату пенсії за вислугу років у відповідності до ст. 50-1 Закону України від 01.11.1991 року № 1789-ХП «Про прокуратуру» без обмеження максимальним розміром змінити з підстав та мотивів його прийняття.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) С.С. Рєзнікова А.О. Бегунц
Постанова у повному обсязі складена і підписана 02 липня 2020 року.