Справа № 520/6864/2020
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2020-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

03 липня 2020 р. № 520/6864/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сагайдака В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022, ) про визнання бездіяльності протиправною та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати бездіяльність відповідача щодо не призначення пенсії позивача - протиправною;

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу, викладене в рішенні відповідача від 24.02.2020 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 04.04.2018 року (з дати першого звернення за призначенням пенсії) на вказаний ним банківський рахунок у розмірі відповідно до норм Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, згідно змісту якого просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлено, що позивач є громадянином України. У 1995 р. позивач виїхав за кордон до Ізраїлю на постійне місце проживання. У зв`язку з досягненням пенсійного віку та наявністю 27 трудового стажу.

11 червня 2018 року представник позивача подав до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Харкові заяву про призначення пенсії.

Рішенням УПФУ від 15.06.2018 р. УПФУ відмовив Позивачу в призначенні пенсії. Відмова Відповідача була оскаржена позивачем в судовому порядку.

30.11.2018 року Харківським окружним адміністративним судом було прийняте рішення у справі №520/8637/18, яким визнано протиправним та скасовано рішення про відмову у призначенні пенсії, викладене у рішенні №24 від 15.06.2018. Зобов`язано Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.04.2018 з урахуванням додатково наданих 11.06.2018 представником позивача документів з урахуванням висновків суду. (а.с.97)

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2019 апеляційну скаргу відповідача на рішення ХОАС від 30.11.2018 повернуто скаржнику.Рішення вступило в законну силу 25.03.2019 р.

Відповідно до Постанови КМУ № 628 від 28.08.2018 Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України було ліквідоване внаслідок приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яке є правонаступником.

05.08.2019 р. представники Позивача звернулись до Відповідача з документами та листом про добровільне виконання рішення суду від 30.11.2018 у справі № 520/86371/18.

Листом Відповідача №3356/03-23-20 від 03.09.2019 було направлено рішення від 05.04.2019, у відповідності до якого, Позивачу було відмовлено у призначенні пенсії на підставі того, що ним не подано оригіналу документа про особу та місце проживання (реєстрації) на території України, а також диплома кандидат наук та посвідчення про присвоєння звання вчителя-методиста і не зазначено закон, згідно з яким заявник претендує на пенсію.

Вищезазначену відмову Позивачем також було оскаржено до суду. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 року у справі №520/11525/19 визнано протиправною бездіяльність Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду м. Харкова з приводу неприйняття за зверненням ОСОБА_1 від 04.04.2018 р., з урахуванням додатково наданих 11.06.2018 р. документів, рішення у порядку частини 5 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) від 04.04.2018 р., з урахуванням додатково наданих 11.06.2018 р. документів, про призначення пенсії з прийняттям рішення у порядку частини 5 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".Рішення набрало законної сили 02.01.2020 р. (а.с.23)

Листом Відповідача №2098/03.23-20 від 25.02.2020 року позивачу було надіслано рішення УПФУ № 90 від 24.01.2020 року, яким УПФУ відмовив у призначенні пенсії Позивачу.

Не погодившись із таким рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

З урахуванням викладених обставин справи суд зазначає наступне.

Зі змісту рішення від 30.11.2018 р. у справі №520/8637/18, яке набрало законної сили, судом встановлено, що уповноважений представник позивача, звертаючись з пакетом документів до Пенсійного Фонду України з питання визначення уповноваженого органу Пенсійного Фонду України, надав копії документів, необхідних для призначення пенсії позивачу, які листом Пенсійного Фонду України №9818/В-11 від 04.05.2018 були направлені до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова.

З матеріалів справи судом було встановлено, що документи для призначення пенсії надійшли до відповідача в копіях, які не були належним чином завірені, документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування в переліку документів відсутні.

З огляду на те, що уповноваженою особою позивача не було дотримано порядку звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії, подані документи не були завірені належним чином та подані не в повному обсязі, як-то передбачено Порядком №22-1, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування прийнятого відповідачем рішення №19 від 11.05.2018. Водночас, після отримання рішення відповідача № 19 від 11.05.2018 уповноважений представник відповідача звернувся повторно з належним пакетом документів, надавши всі необхідні оригінали та належним чином засвідчені та апостильовані копії документів, що не заперечувалося відповідачем у спірному рішенні № 24 від 15.06.2018.

З урахуванням викладених обставин суд зазначив, що посилання відповідача в спірному рішенні на ту обставину, що заява про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком подана без зазначення закону, на який претендує заявник, не є належною підставою для визнання правомірності прийняття даного рішення, оскільки жодним чином нормативно не обґрунтована.

Відповідно до ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Під час розгляду справи судом встановлено, що на виконання судового рішення у справі №520/8637/18Шевченківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Харківської області було розглянуто заяву позивача, за результатами чого прийнято рішення від 05.04.2019 року №13, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком. Позивач не погодившись із рішенням звернулася до суду за захистом свої прав, за наслідками розгляду Харківським окружним адміністративним судом прийнято рішення від 28.11.2019 р. у справі №520/11525/19.

Під час розгляду справи №520/11525/19 встановлено, що нормами Порядку №22-1 не передбачено функціонування такого структурного чи штатного підрозділу органу системи ПФУ як спірна комісія. Повноваження на прийняття рішення з приводу призначення пенсії (рівно як і перерахунку пенсії чи поновлення виплати пенсії) передані законодавцем у відання керівника тероргану ПФУ, а не спірної комісії. У спірних правовідносинах звернення заявника було розглянуто не органом ПФУ, а спірною комісією, тобто неналежною особою та без прийняття рішення у розумінні ч.5 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що не узгоджується із способом реалізації повноваження згідно з пунктами 4.1 розділу IV, п. 4.3 розділу IV Порядку №22-1.

Відповідно до ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів справи судом встановлено, що на виконання судового рішення у справі №520/11525/19 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Харківській області було розглянуто заяву позивача від 04.04.2018 р., за результатами чого прийнято рішення від24.01.2020 року №90 про відмову в призначені пенсії за віком.

Зі змісту оскаржуваного рішення №90 вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії на підставі того, що ним не подано:

- Диплом та диплом кандидат наук та посвідчення про присвоєння звання вчителя-методиста;

- Відсутнє посилання на закон, згідно з яким заявник претендує на призначення пенсії за віком.

Крім того, в рішенні пенсійний орган посилався на П. 1.1. розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначений (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №224 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі -Порядок 22-1), яким передбачено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі за місцем проживання (реєстрації). Згідно з пунктом 2.9. розділу II Порядку 22-1, особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік). Відповідно до пункту 2.2. розділу II Порядку 22-1, за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання. (а.с.111)

Суд зазначає, що відповідно до положень статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Приписами статті 46 Конституції України передбачено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Частиною третьою статті 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Відповідно до ч.2 ст. 2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

З огляду на вищевикладені норми, позивач, проживаючи в Ізраїлі, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція України та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Згідно із п. 1 ч.1 ст. 8 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Щодо посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на те, що заява про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком подана без зазначення закону, на який претендує заявник, суд вважає, що зазначене не є належною підставою для визнання правомірності прийняття даного рішення, оскільки жодним чином нормативно не обґрунтована. Крім того, під час прийняття заяви позивача про призначення пенсії спеціалістом пенсійного органу було перевірено заяву та додані до неї документи, про що проставлено особистий підпис спеціаліста.

Щодо посилань відповідача на те, що заявником не додано диплом та диплом кандидат наук та посвідчення про присвоєння звання вчителя-методиста, суд зазначає наступне.

Пунктом 1.7. розділу 1 Порядку № 22-1 зазначено, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Як встановлено з матеріалів справи, відповідач письмово не повідомив позивача про необхідність надати у тримісячний строк з дати подання заяви про призначення пенсії необхідних документів.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що відповідач неправомірно відмовив у призначенні позивачу пенсії, так як письмово не повідомляв заявника про те, які документи необхідно подати додатково, що зумовлює наявність підстав для визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не призначення пенсії позивача та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу, викладене в рішенні відповідача від 24.01.2020 року.

Також суд зазначає, що в матеріалах справи наявні належним чином засвідчені копії:

- Диплома А- НОМЕР_2 979659 від 29.06.1974 року (а.с.68)

- диплома кандидат наук ДК №012985 (а.с.64)

- посвідчення про присвоєння звання вчителя-методиста №44 від 26.08.1987 року (а.с.66-67)

Позивачем до матеріалів справи на підтвердження роботи вчителем долучено:

- довідку Харківського ліцею №149 №06-07/162-18 від 05.05.2018 р., з якої вбачається, що позивач дійсно працював в середній загальноосвітній школі №149 від 25.08.1983 року на посаді учителя математики (а.с.69);

- довідку Харківського ліцею №149 про заробітну плату (а.с.70);

- довідку Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №97 від 15.05.2018 р. №05, з якої слідує, що ОСОБА_1 дійсно працював в середній школі №97 на посаді учителя математики з 01.11.1979 р. по 25.08.1983 р. (а.с.73)

- довідку Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №97 про заробітну плату (а.с.72)

- довідку Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №108 від 15.05.2018 р. №205, з якої судом встановлено, що позивач дійсно працював у Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №108 на посаді вчителя математики з 03.12.1973 р. по 11.09.1977 р. (а.с.76)

- довідку Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №108 від 15.05.2018 р. №207 про те, що заробітну плату вчителям нараховували та нараховують у Централізованій бухгалтерії Управління освіти Адміністрації Холодногірського району (а.с.77)

З урахуванням викладеного суд вважає, що зазначеними вище належним чином оформленими довідками підтверджуються періоди роботи позивача.

У разі виникнення у пенсійного органу сумнівів щодо дійсності вищезазначених документів, останній не позбавлений права звернутися до відповідних установ для підтвердження інформації, та як наслідок прийняття обґрунтованого Рішення про призначення пенсії за результатами отриманих відповідей, з посиланням на них.

Щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів суд зазначає наступне.

Дана вимога є передчасною та задоволенню не підлягає, оскільки умови призначення пенсії за віком визначені статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачем не було письмово повідомлено позивача про необхідність надати у тримісячний строк з дати подання заяви про призначення пенсії необхідних документів. Отже, рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області №90 від 24.01.2020 року прийнято без врахування необхідних документів, а саме: диплома та диплома кандидат наук та посвідчення про присвоєння звання вчителя-методиста, тобто, без висновків щодо наявного страхового стажу для призначення пенсії та визначення її розміру з урахуванням вищезазначених документів. В свою чергу суд не може перебрати на себе повноваження органів пенсійного фонду, чиєю функцією є призначення пенсії.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що враховуючи положення статтей 5, 9 КАС України, з метою належного захисту прав, свобод та інтересів позивача, способом, що не суперечать закону, наявні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду у даній справі.

Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 12.03.2019 року №127/2126/17.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022, ) про визнання бездіяльності протиправною та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не призначення пенсії ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення від 24.01.2020 року №90 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.04.2018 року про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду у даній справі.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків,61022, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03 липня 2020 року.

Суддя Сагайдак В.В.