Справа № 420/3468/20
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2020-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3468/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

за участю секретаря - Ляшенко Ю.В.,

за участю сторін: позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Зуєвої І.І.,

представника відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Одеської митниці Держмитслужби (вул. Івана та Юрія Лип, 21-А, м. Одеса, 65078, ) про зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом Одеської митниці Держмитслужби, в якому просив зобов`язати Одеську митницю Держмитслужби усунути порушення вимог ст. 42, 49-2 КЗпП України при введені в дію змін до штатного розпису шляхом переводу мене, ОСОБА_1 на рівнозначну посаду заступника начальника Відділу аналітичної роботи Управління запобігання та протидії контрабанді та порушення митних правил.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що його призначено з 03.01.2020 року на посаду заступника начальника відділу оперативного реагування №1 Управління запобігання та протидії контрабанді та порушення митних правил Одеської митниці Держмитслужби в порядку переведення з Одеської митниці ДФС та присвоєно п`ятий ранг Державного службовця.

10 березня 2020 року начальником Одеської митниці виданий наказ №78 «Про введення в дію переліку змін до організаційної структури Одеської митниці Держмитслужби на 2020 рік». Відповідно до цих змін зі структури Одеської митниці виведено Відділ оперативного реагування №1 Управління запобігання та протидії контрабанді та порушення митних правил, в якому позивач перебував на посаді заступника начальника, та введено Відділ реагування №1 того ж Управління.

При цьому позивач зазначає, що зміни до організаційної структури стосувалися лише назви відділу, а саме замість «Відділу оперативного реагування №1» введено «Відділ реагування №1», однак, функції та обов`язки залишені ті ж самі. Аналізуючи Положення про Відділ оперативного реагування №1 від 05 грудня 2019 року, посадову інструкцію заступника начальника Відділу оперативного реагування №1 та Положення про Відділ реагування №1 від 16.03.2020 року можливо констатувати, що за змістом обидва Положення є ідентичними, загальні положення, основні завдання та функції не змінені. Позивач зазначає, що його посадові обов`язки заступника начальника Відділу оперативного реагування №1 аналогічні обов`язкам начальника Відділу реагування №1.

Позивач вважає, що з моменту затвердження змін до організаційної структури Одеської митниці Відповідач повинен був вирішити питання з працевлаштуванням службовців Відділу оперативного реагування №1 шляхом переводу в Відділ реагування №1. Проте, Відповідач повністю проігнорував вимоги закону та не здійснив дії, які передбачені при зміні штатного розпису.

Позивач зазначає, що змінивши назву відділу відповідач фактично звільнив його зі займаної посади, оскільки з 10.03.2020 року (дата введення в дію наказу про перелік змін) такої посади в Одеській митниці не існує. Відповідач не повідомив позивача письмово про зміни істотних умов державної служби та не запропонував рівнозначної посади, які мають бути після введення в дію нового переліку змін до організаційної структури. Зазначене, як зазначає позивач, позбавило його можливості розглянути вакантні рівнозначні посади та надати заяву про свою згоду або відмову в переведені на іншу рівнозначну посаду.

Позивач зазначає, що він опинився в такому становищі, коли його посади вже не існує, а роботодавець, не виконав свої обов`язки з працевлаштування. Позивач вважає, що відповідач, позбавивши його посади, перешкоджає в проходженні державної служби та не виконує обов`язки, передбачені Законом України «Про державну службу» та КЗпП України, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 27.04.2020 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін

Ухвалою суду від 01.06.2020 року призначено справу до розгляду в порядку загального провадження.

Ухвалою суду від 10.06.2020 року, занесеною до протоколу судового засідання, було відмовлено в задоволенні заяви відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки посилання відповідача на трудовий договір між відповідачем та позивачем, який не розірвано, не може свідчити про відсутність спору, пов`язаного з проходженням публічної служби.

Ухвалою суду від 15.06.2020 року, занесеною до протоколу судового засідання, було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Крім того, 15.06.2020 року від представника Відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні позову відмовити, зазначивши, що право визначити чисельність і штат працівників належить тільки власникові або уповноваженому органу. Затвердження переліку змін до штатного розпису митниць відноситься до компетенції Голови Державної митної служби України. У результаті змін, які відбулись у структурі митниці, посаду заступника начальника відділу оперативного реагування № 1 Управління запобігання та протидії контрабанді та порушення митних правил Одеської митниці Держмитслужби було виведено із структури Одеської митниці Держмитслужби.

Наразі відповідно до частини шостої статті 49-2 КЗпП України вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України «Про державну службу», здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей: про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Відповідач зазначає, що суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності).

При цьому відповідач зазначає, що при скороченні чисельності або штату державних службовців, скороченні посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізації державного органу пропонування державному службовцю вакантної посади державної служби є правом суб`єкта призначення або керівника державної служби, а не обов`язком.

При звільненні державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, зокрема, відповідно до пункту 1 чи пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону, положення статті 49-2 КЗпП не застосовуються. У державному органі, юрисдикція якого поширюється на територію однієї області, повноваження від імені держави призначати та звільняти з посади належить начальнику, а отже - начальник Одеської митниці Держмитслужби є суб`єктом призначення. При цьому відповідач зазначає, що суд не вправі втручатись у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень.

В судовому засіданні 30.06.2020 року позивач та його представник підтримали адміністративний позов у повному обсязі та просили задовольнити його.

В судове засідання 30.06.2020 року представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином та своєчасно. У відзиві представник відповідача просив розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов та заперечення на нього, судом встановлено наступне.

02.10.2019 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №858 «Про утворення територіальних органів Держмитслужби України».

23.10.2019 року наказом Держмитслужби України N918 затверджено Положення про Одеську митницю Держмитслужби.

02.12.2019 року прийнято Наказ №1 «Про введення в дію організаційної структури та штатного розпису Одеської митниці Держмитслужби на 2019 р.».

24.12.2019 року на підставі вищеназваних нормативних актів Одеською митницею Держмитслужби виданий наказ №104-о, яким ОСОБА_1 призначено з 03.01.2020 року на посаду заступника начальника відділу оперативного реагування №1 Управління запобігання та протидії контрабанді та порушення митних правил Одеської митниці Держмитслужби в порядку переведення з Одеської митниці ДФС та присвоєно п`ятий ранг Державного службовця.

02.03.2020 року в.о. начальника Одеської митниці Держмитслужби Кодіс Є. затверджено положення про відділ оперативного реагування №1 Управління запобігання та протидії контрабанді та порушення митних правил Одеської митниці Держмитслужби

06.03.2020 року головою Державної митної служби України Нефьодовим М. затверджено перелік змін №1 до організаційної структури Одеської митниці Держмитслужби на 2020 рік. Відповідно до цих змін зі структури Одеської митниці Держмитслужби виводиться Відділ оперативного реагування №1 Управління запобігання та протидії контрабанді та порушення митних правил, в якому позивач перебував на посаді заступника начальника, та вводиться Відділ реагування №1 Управління запобігання та протидії контрабанді та порушення митних правил

10.03.2020 року наказом Одеської митниці Держмитслужби №78 введено в дію перелік змін до організаційної структури Одеської митниці Держмитслужби на 2020 рік.

Крім того, 10.03.2020 року наказом Одеської митниці Держмитслужби №79 введено в дію перелік змін до штатного розпису Одеської митниці Держмитслужби на 2020 рік.

16.03.2020 року начальником Одеської митниці Держмитслужби Грібановим М. затверджено положення про відділ реагування №1 Управління запобігання та протидії контрабанді та порушення митних правил Одеської митниці Держмитслужби.

03.04.2020 року, у зв`язку з введенням 10.03.2020 року в дію переліку змін до організаційної структури Одеської митниці Держмитслужби на 2020 рік та переліку змін до штатного розпису Одеської митниці Держмитслужби на 2020 рік, Одеською митницею Держмитслужби попереджено ОСОБА_1 про наступне звільнення з займаної посади на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» та п. 1 ст. 40 КЗпП, та повідомлено що на власний розсуд ОСОБА_1 може звернутись до державної служби зайнятості або працевлаштуватися самостійно.

17 квітня 2020 року головою Державної митної служби України Нефьодовим М. затверджено перелік змін №2 до організаційної структури Одеської митниці Держмитслужби на 2020 рік, відповідно до яких зі структури Одеської митниці Держмитслужби виводиться Відділ оперативного реагування №1 Управління запобігання та протидії контрабанді та порушення митних правил, в якому позивач перебував на посаді заступника начальника, та вводиться Відділ реагування №1 Управління протидії контрабанді та порушення митних правил.

22.04.2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом, вважаючи, що відповідач не повідомивши позивача письмово про зміни істотних умов державної служби та не запропонувавши рівнозначні посади, перешкоджає позивачу проходженні державної служби.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 Митного кодексу України, працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями. Правове становище посадових осіб митних органів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 КЗпП України, у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП України, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ст. 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:

1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців;

2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком;

3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації;

4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва;

5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу;

6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій;

7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання;

8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України;

9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.

10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Відповідно до ч. 6 ст. 49-2 КЗпП України, вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України "Про державну службу", здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей:

про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів;

у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу не застосовуються положення частини другої статті 40 цього Кодексу та положення частини другої цієї статті;

не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованих звільнень первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також проводяться консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, врегульовані Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII Про державну службу (далі Закон № 889-VIII).

Відповідно до ч.ч. 2, 3 Закону № 889-VIII, відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону № 889-VIII, підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Відповідно до ч. 3 ст. 87 Закону № 889-VIII, суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.

Аналізуючи вищезазначені положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд погоджується з доводами відповідача щодо того, що при звільненні державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, зокрема, відповідно до пункту 1 чи пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону, положення статті 49-2 КЗпП не застосовуються.

Разом з цим, як встановлено судом, 06.03.2020 року головою Державної митної служби України Нефьодовим М. затверджено перелік змін №1 до організаційної структури Одеської митниці Держмитслужби на 2020 рік. Відповідно до цих змін зі структури Одеської митниці Держмитслужби виводиться Відділ оперативного реагування №1 Управління запобігання та протидії контрабанді та порушення митних правил (штатна чисельність 28), в якому позивач перебував на посаді заступника начальника, та вводиться Відділ реагування №1 Управління запобігання та протидії контрабанді та порушення митних правил (штатна чисельність 29).

10.03.2020 року наказами Одеської митниці Держмитслужби введено в дію перелік змін до організаційної структури Одеської митниці Держмитслужби на 2020 рік та перелік змін до штатного розпису Одеської митниці Держмитслужби на 2020 рік.

Зі змісту положення про відділ оперативного реагування №1 Управління запобігання та протидії контрабанді та порушення митних правил Одеської митниці Держмитслужби, затвердженого 02.03.2020 року та положення про відділ реагування №1 Управління запобігання та протидії контрабанді та порушення митних правил Одеської митниці Держмитслужби, затвердженого 16.03.2020 року вбачається що вони є ідентичними, загальні положення, основні завдання та функції не змінені, а було змінено лише назву відділу.

З наведеного вбачається, що зміни структури та штатного розпису в Одеській митниці Держмитслужби, фактично не стосувались відділу у якому працював позивач, оскільки змінилась лише назва відділу та введено додаткову штатну одиницю.

При цьому відповідачем жодних доказів на підтвердження того, що станом на дату введення в дію переліку змін до організаційної структури Одеської митниці Держмитслужби на 2020 рік та переліку змін до штатного розпису Одеської митниці Держмитслужби на 2020 рік посада заступника начальника відділу реагування №1 Управління запобігання та протидії контрабанді та порушення митних правил Одеської митниці Держмитслужби була відсутня.

Суд зазначає, що відповідачем було обрано формальний підхід при застосуванні положень КЗпП України та Закону № 889-VIII, внаслідок чого 03.04.2020 року ОСОБА_1 було попереджено про наступне звільнення з займаної посади.

Крім того суд звертає увагу, що 29.04.2020 року Одеською митницею Держмитслужби позивача знову було попереджено про наступне звільнення з займаної посади на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» та п. 1 ст. 40 КЗпП, у зв`язку з введенням 10.03.2020 року в дію переліку змін до організаційної структури Одеської митниці Держмитслужби на 2020 рік та переліку змін до штатного розпису Одеської митниці Держмитслужби на 2020 рік.

При цьому 29.05.2020 року, за підписом в.о. начальника Одеської митниці Держмитслужби Погоріловського О., було надіслано лист ОСОБА_1 , з проханням вважати відкликаним попередження про наступне звільнення з займаної посади, надіслане 29.04.2020 року.

Поряд з цим відповідачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивачу пропонувались вакантні посади.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, після введення в дію 10.03.2020 року переліку змін до організаційної структури та переліку змін до штатного розпису Одеської митниці Держмитслужби позивач фактично залишається на посаді, якої вже не існує.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що відповідачем, при реалізації власних дискреційних повноважень, фактично, залишено позивача на посаді, якої вже не існує, що суперечить положенням КЗпП України та Закону № 889-VIII. При цьому доказів того, що у позивача наявне робоче місце, визначено функціональні обов`язки та підпорядкованість відповідачем до суду також не надано.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать до часткового задоволення шляхом зобов`язання Одеську митницю Держмитслужби перевести ОСОБА_1 з посади заступника начальника Відділу оперативного реагування №1 Управління запобігання та протидії контрабанді та порушенням митних правил Одеської митниці Держмитслужби на рівнозначну посаду.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі по 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Одеської митниці Держмитслужби (вул. Івана та Юрія Лип, 21-А, м. Одеса, 65078, ) про зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Зобов`язати Одеську митницю Держмитслужби перевести ОСОБА_1 з посади заступника начальника Відділу оперативного реагування №1 Управління запобігання та протидії контрабанді та порушенням митних правил Одеської митниці Держмитслужби на рівнозначну посаду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби (вул. Івана та Юрія Лип, 21-А, м. Одеса, 65078, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. та 80 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 02.07.2020 року.

Суддя А.А. Радчук.

.