Справа № 120/1601/20-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2020-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

02 липня 2020 р. Справа № 120/1601/20-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника, звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправним наказу, зобов`язання вчинити дії.

Позов мотивовано тим, що позивач звернувся до Держгеокадастру з клопотанням про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га, із земель державної власності сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Богданівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, за межами населеного пункту.

Однак, відповідач відмовив у наданні такого дозволу, пославшись, що земельна ділянка, яку бажає отримати у власність позивач наказом ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області № 412 від 10.10.2019 року внесена до переліку земельних ділянок права оренди на які можуть бути реалізовано на земельних торгах.

Крім того представник позивача зазначає, що на адвокатський запит, відповідачем надано лист яким повідомлено, що наказом № 493 від 28.12.2019 року внесено зміни до наказу № 412 від 10.10.2019 року, а саме: виключено з додатку цього наказу земельні ділянки площею 6,4752 та 4.3661 га, які розташовані на території Богданівської сільської ради Липовецького району.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що на момент розгляду клопотання позивача та прийняття оскаржуваного рішення про відмову у надані дозволу, земельну ділянку щодо якої позивачем подано клопотання було включено до переліку земельних ділянок, права оренди на які виставляються на земельні торги.

Враховуючи викладене відповідач вважає, що наказ від 07.11.2019 року № 2-21029/15-19-СГ прийнято з урахуванням та у відповідності норм чинного законодавства, тому він не підлягає скасуванню.

Представником позивача на адресу суду подано клопотання про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 01.07.2020 року клопотання представника позивача повернуто без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив, що ОСОБА_1 07.10.2019 року звернувся до ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області із заявою, в якій просив надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Богданівської сільської ради Липовецького району за межами населеного пункту.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 08.11.2019 року № 2-21029/15-19-СГ відмовив позивачеві у надані дозволу на підставі ч. 3 ст. 136 ЗК України, оскільки згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 10.10.2019 року № 412 земельна ділянка площею 4,3661 га з кадастровим номером :03:000:1556, в складі якої знаходиться земельна ділянка, зазначена у наданому викопіюванні, включена в перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги.

На адвокатський запит, управлінням надано лист від 03.04.2020 року № 0-2-0.6-2880/2-20 зі змісту якого слідує, що наказом Головного управління від 28.12.2019 року № 493, внесено зміни до наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 10.10.2019 року № 412, а саме: виключено з додатку цього наказу земельні ділянки площею 6,4752 та 4.3661 га, які розташовані на території Богданівської сільської ради Липовецького району.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у наданні дозволу на розробку документації, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, судом враховано, що порядок набуття права на землю громадянами та юридичними особами регламентований главою 19 ЗК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до п. "в" ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з п. "б" ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2 га.

Частиною 4 ст. 116 ЗК України передбачено, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульовано ст. 118 ЗК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 ст. 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування передбачені ст. 122 ЗК України.

Згідно з ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Постановою Кабінету Міністрів України № 15 від 14.01.2015 року затверджено Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Відповідно до цього Положення Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 333 від 29.09.2016 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 року за №1391/29521, затверджено Положення про Головне управління Держгеокадастру в області.

Згідно з цим Положенням Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством (пп.13 п.4 Положення).

Відтак, до повноважень відповідача, як територіального органу Держгеокадастру, належить розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення на території Вінницької області, у тому числі передача таких земельних ділянок безоплатно у власність громадянам у порядку, передбаченому ст. 118 ЗК України.

Отже, розглядаючи заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства, відповідач повинен був у місячний строк перевірити цю заяву на відповідність її вимогам ст. 116, 118, 121 ЗК України і за наслідками перевірки - дати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (видати відповідний наказ) або, у разі виявлення обставин, передбачених абз. 1 ч. 7 ст. 118 ЗК України, надати позивачу мотивовану відмову у наданні дозволу. Відсутність відповіді протягом зазначеного строку визнавалася б мовчазною згодою на надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Наказом від 08.11.2019 року № 2-21029/15-19-СГ відповідач відмовив позивачеві у надані дозволу на підставі ч. 3 ст. 136 ЗК України, з підстав того, що згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 10.10.2019 року № 412 земельна ділянка площею 4,3661 га з кадастровим номером :03:000:1556, в складі якої знаходиться земельна ділянка, зазначена у наданому викопіюванні, включено в перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги.

Крім того судом встановлено, що відповідно додатку до наказу відповідача № 412 від 10.10.2019 року яким бажану земельну ділянку під порядковим номером № 6 включено до переліку земель сільськогосподарського призначення державної власності права оренди яких може бути реалізовано на земельних торгах.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 ст. 135 ЗК України передбачено, що продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених ч. 2 і 3 ст. 134 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 135 ЗК України організатором земельних торгів є фізична або юридична особа власник земельної ділянки, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки, які уклали з виконавцем земельних торгів договір про проведення земельних торгів.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 136 ЗК України організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

Наказом Держземагенства України від 15.10.2014 року № 328 введено в дію рішення колегії Держземагенства України від 14.10.2014 року № 2/2 "Про продаж прав на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на конкурентних засадах". Цим рішенням доручено начальникам головних управлінь Держземагентства в областях, м. Києві за результатами аналізу матеріалів інвентаризації, іншої землевпорядної документації, звернень фізичних та юридичних осіб, зокрема щодо надання в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства та ведення особистого селянського господарства скласти, затвердити та оприлюднити на офіційному сайті Держземагентства України переліки земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги, включаючи несформовані земельні ділянки, що мають бути об`єктами землеустрою під час підготовки відповідних лотів до продажу (крім тих, на яких розташовано нерухоме майно, або тих, які на законних підставах знаходяться у користуванні заявників, або тих, щодо яких надано дозвіл на розроблення відповідної документації із землеустрою або станом на 15 жовтня 2014 року у відповідному головному управлінні вже зареєстровано клопотання про надання такого дозволу) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За результатами аналізу поточних робіт із землеустрою та звернень фізичних і юридичних осіб на регулярній основі виявляти земельні ділянки, що користуються попитом та права на які можуть бути продані на земельних торгах, включати такі земельні ділянки до вищезазначених переліків шляхом видання наказів про внесення змін і доповнень до них та оприлюднювати оновлені переліки на офіційному сайті Держземагентства України.

Водночас бажана земельна ділянка за кадастровим номером :03:000:1556, яка відноситься до земель сільськогосподарського призначення державної власності, на момент прийняття наказу про відмову відібрана для продажу прав на неї на земельних торгах та наказом відповідача № 412 від 10.10.2019 року включена до відповідного переліку.

Доводи позову про незаконність цього наказу, обґрунтовані тим, що останній виданий після подання позивачем заяви про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та без врахування законного інтересу позивача на отримання земельної ділянки у власність, суд відхиляє, оскільки така обставина не передбачена ч. 3 ст. 134 ЗК України, у якій наведені випадки, за яких земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах), і таких заборон чинне законодавство не передбачає.

Згідно з п. 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо проведення земельних торгів" фізичні та юридичні особи, які до дня набрання чинності цим Законом одержали в установленому порядку дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для передачі у власність або користування земельних ділянок державної та комунальної власності, мають право на отримання таких земельних ділянок без проведення земельних торгів у випадках, визначених положеннями ч. 2 ст. 134 ЗК України, що виключаються цим Законом.

Таким чином, з 03.04.2016 року обмежено можливість надання земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам для ведення особистого селянського господарства без проведення аукціонів, а випадки надання земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам для ведення особистого селянського господарства виключено з числа випадків, за яких згідно зі ст. 134 ЗК України земельні ділянки передаються без проведення земельних торгів.

Позивачем у ході судового розгляду не надано доказів того, що на момент включення спірної земельної ділянки до переліку земельних ділянок для продажу прав на них на земельних торгах, позивач у встановленому порядку набув буді-які суб`єктивні права (володіння, користування, розпорядження) щодо цієї земельної ділянки.

Натомість відповідач, здійснюючи функції розпорядника землями державної власності сільськогосподарського призначення на території Вінницької області, з огляду на відсутність обмежень та заборон, установлених ч. 3 та 4 ст. 134, ч. 1 та 2 ст. 136 ЗК України, правомірно розпорядився спірною земельною ділянкою, відібравши її для продажу права на неї на земельних торгах та включивши її до відповідного переліку.

Відтак, суд дійшов до висновку, що оскаржений позивачем наказ ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-21029/15-19-СГ від 08.11.2019 року прийнятий ним на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, відтак на момент звернення ОСОБА_1 із заявою, права позивача порушено не було.

Крім того ч. 3 ст. 136 ЗК України земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Таким чином, положеннями Земельного кодексу України прямо передбачено заборону відчуження земельних ділянок, включених до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, до їх завершення.

Тому включення земельної ділянки до переліку земельних ділянок державної власності або прав на них для продажу на земельних торгах, свідчить, що ця земельна ділянка до завершення торгів не може бути відчужена в інший спосіб, у тому числі у порядку безоплатної передачі громадянам у власність для ведення особистого селянського господарства, а відповідний уповноважений орган не вправі видавати іншим особам дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо її відведення.

Такий висновок відповідає правовій позиції, сформульованій ОСОБА_3 Судом у постановах від 03.04.2018 року справі №815/3059/17, від 02.10.2018 року у справі № 806/3708/15.

Отже на момент розгляду заяви позивача про одержання безоплатно у власність земельної ділянки та про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо її відведення у власність, ця земельна ділянка сільськогосподарського призначення державної власності згідно з ч. 3 ст. 136 ЗК України за наказом № 412 від 10.10.2019 року була відібрана для продажу права на неї на земельних торгах, в свою чергу, торги завершені не були, тому позивач не мав права на отримання її у власність у межах норм безоплатної приватизації.

Відтак відповідач правомірно відмовив ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідність відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікування обсяг обгрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішення. З тим щоб дотриматися принципу справедливого суду, обгрунтування рішення повинно свідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесенні на його розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено правомірність та обгрунтованість своїх дій з урахуванням вимог, встановлених ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог, тому підстави для присудження понесених ним судових витрат на сплату судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії відмовити

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович