Справа № 947/1231/20
Суддя: Гниличенко М. В.
Дата ухвалення: 2020-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/1231/20
Провадження № 2-а/947/57/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2020 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі Шпак К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Немирівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, суд -

ВСТАНОВИВ:

22.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м.Одеси з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, яким просить суд визнати неправомірною та скасувати постанову серії БАА № 506284 від 05.01.2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 гривень, посилаючись на те, що дана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, не відповідає вимогам законодавства України та з порушенням його прав, оскільки не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис; не містить відомостей про час вчинення правопорушення; не зазначено та не надано жодних доказів про нібито скоєння адміністративного правопорушення позивачем; зміст постанови встановити неможливо, оскільки текст її написаний вкрай нерозбірливо; у постанові у графі «Суть адміністративного правопорушення, опис обставин, установлених при розгляді справи» вказано « не виконав вимог дорожнього знаку», але не вказано конкретно обставин справи. Розгляд справи відбувався на місці вчинення адміністративного правопорушення, а не у відповідному органі з додержанням всіх етапів розгляду справи про адміністративне правопорушення та було позбавлено можливості позивача скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП, тому вважає, що постанова Управління патрульної поліції в Вінницькій області Департаменту патрульної поліції є незаконною та підлягає скасуванню. Також, позивач просить провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2020 року адміністративна справа була розподілена судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 31.01.2020 року провадження по справі було відкрито у порядку загального позовного провадження та призначено судове засідання на 19.02.2020 року, вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільного законодавства відповідачам був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву або заперечень.

10.03.2020 року на адресу суду надійшов лист, з якого вбачається, що оскаржена постанова винесена інспектором Глущенко С.В. який працює у Немирівському ВП ГУНП у Вінницькій області, тому просять усі матеріали направить до належного відповідача.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 13.04.2020 року судом за клопотанням представника позивача було замінено первісного відповідача Управління патрульної поліції в Вінницькій області Департаменту патрульної поліції на належного відповідача - Немирівський відділ поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та направлено копії ухвали суду про відкриття провадження по справі, позов з додатками, судову повістку./а.с.43/.

Правом на подання відзиву відповідач - Немирівський відділ поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, не скористався.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Кравець І.Г. до судового засідання не з`явилась, через канцелярію суду надійшла письмова заява, якою вони просять розглянути справу за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Представник відповідача - Немирівський відділ поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, будь-яких клопотань або заяв про відкладення слухання справи або розгляд справи за їх відсутністю до суду не надходило/а.с.58/.

Відповідно до частини 1 статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Статтею 288 КУпАП передбачено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до суду у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими КУпАП.

Статтею 286 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху із змінами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, оскільки технічний стан транспортних засобів та їх обладнання є факторами, що впливають на безпеку дорожнього руху.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема ч.ч.1-3 статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі.

Судом встановлено, що позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 належить автомобіль марки Toyota Land Cruiser, 2019 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 а.с.52/.

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом і просить визнати протиправною та скасувати постанову серії БАА № 506284 від 05.01.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 гривень.

Як вбачається з вказаної постанови про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_1 , 05.01.2020 року о 17 год. 30хв. у м.Немирів рухаючись по вул.Горького 8 не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1. додаток 1 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП./а.с.48/

Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві зазначив, що 05.01.2020 р. в м.Немирів Вінницької області, ОСОБА_1 разом із дружиною та неповнолітніми дітьми рухався на автомобілі марки Toyota Prado позаду вантажного автомобіля в напрямку перехрестя з круговим рухом. Біля перехрестя чергувало авто патрульної поліції. Вантажний автомобіль не пропустивши мікроавтобус, що рухався по перехресті, порушив правила дорожнього руху та був зупинений працівниками поліції, в результаті чого на водія вантажного автомобіля було накладено штраф. Позивач, який слідував за вантажним автомобілем переконався у відсутності перешкод у русі, виїхав на перехрестя, однак також був зупинений працівниками патрульної поліції, які відмовились надати пояснення щодо винуватості позивача, показати відеозаписи з камери, або запросити свідків, які б підтвердили вчинення правопорушення.

Позивач зазначає, що відповідно до змісту постанови серії БАА № 506284 від 05.01.2020 року вказано, що позивач 05.01.2020 року в м.Немирів Вінницької області, керуючи транспортним засобом Toyota Prado, «не виконав вимоги дорожнього знаку», далі текст постанови розібрати неможливо, чим скоїв адміністративне правопорушення, що передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності позивача згідно з частиною першою статті 122 КУпАП, зокрема є порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

В постанові про накладення адміністративного стягнення на позивача, у графі суть адміністративного правопорушення, опис обставин, установлених при розгляді справи зазначено, що керуючи транспортним засобом Toyota не виконав дорожній знак 2.1. "Дати дорогу".

Вказаний дорожній знак є знаком пріоритету та інформує про те, що водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі. Знак "Дати дорогу" не діє, якщо на перехресті працює світлофор або рух через перехрестя регулюється регулювальником.

Відповідно до ч. 1 ст.122 КУпАП, відповідальність за цією частиною передбачена, зокрема, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення, однак будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, в графі «до постанови додається» не зазначено будь-яких доказів. Окрім того, що позивачем у даній графі було зазначено, що не згоден, не порушував, попереду була фура./а.с.48/

У разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Всупереч даним вимогам, суб`єктом владних повноважень жодного доказу в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення на позивача штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 122 КУпАП, не було в наявності та відповідно, не долучено до матеріалів справи.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Представником відповідача не було надано до суду відзиву на позов або будь-яких письмових пояснень чи доказів з приводу предмета спору.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки. що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб та забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 4 розділу IV Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2017 р. за № 757, оперативні транспортні засоби залежно від характеру виконання службових завдань оснащуються спеціальними світловими та гучномовними пристроями, засобами глобальної системи позиціонування (GPS навігація), пристроями відеорєстрації (фіксації) та радіостанціями тощо.

Відповідно до положень Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних камер відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої Наказом Національної поліції України за № 100 від 03.02.2016 р., нагрудна відеокамера (відеореєстратор) закріплюється з правого боку на форменому одязі працівника патрульної поліції у позиції, яка забезпечує ефективну та якісну відеозйомку.

Так, оскаржувана постанова не містить посилання на будь-які докази та обставини справи, за допомогою яких старший сержант поліції Немирівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Глущенко С.В. встановив факт нібито вчинення адміністративного правопорушення, винність позивача у його вчиненні тощо.

Також, оскаржувана постанова не містить посилання на технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис вчинення позивачем правопорушення, що є обов`язковим реквізитом такої постанови, відповідно до ст. 283 КУпАП.

Відсутність фото- та відеофіксації, враховуючи нормативне закріплення та фактичну та технічну можливість використання патрульними поліцейськими відповідних приладів додатково свідчить про недоведеність вини позивача у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

До матеріалів даної судової справи, матеріалів фото або відеофіксації відповідачами не надано, так само, як й будь-яких інших доказів.

Крім того, суд роз`яснює, що в рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 зазначено, що положення ч. 1 ст. 276 КУпАП в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення. Приймаючи зазначене рішення Конституційний Суд України виходив з того, що в ч. ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Перелік адміністративних правопорушень, за якими адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч. ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Застосування процедури скороченого провадження на місці його вчинення не призводить до порушення процесуальних прав особи, оскільки при вирішенні питання про винуватість чи відсутність вини водія, не є визначальним було це місце вчинення чи місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, така обставина не звільняє винну особу від відповідальності, якщо мало місце подія та склад адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновками експертів та показань свідків.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, відповідач по справі не надав суду належні та допустимі докази, які б стверджували правомірність та законність оскаржуваної постанови серії БАА № 506284 від 05.01.2020 року, та відповідно не спростував вимог за адміністративним позовом, а сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, що також зазначено у висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 26 квітня 2018 року, справа № 338/1/17.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства суд прийшов до висновку, що при винесенні постанови про адміністративне правопорушення відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, тому постанову слід визнати протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а справу про адміністративне правопорушення такою, що підлягає закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправною та скасування постанови серії БАА № 506284 від 05.01.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 122, 222, 249, 250, 251, 252 , 254, 258, 280, 283, 286, 288, 293 КУпАП, ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», Правилами дорожнього руху України, рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015, ст.ст. 8,9, 77, 94, 122, 241-246, 251,286, 293 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Немирівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії БАА № 506284 від 05.01.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00грн. /двісті п`ятдесят п`ять гривень/, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги на рішення протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 02.07.2020 року.

Суддя Гниличенко М. В.