Справа № 742/1219/20
Суддя: Ільченко О. І.
Дата ухвалення: 2020-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/742/38/20
Єдиний унікальний № 742/1219/20
РІШЕННЯ
25 червня 2020 року м. Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Ільченка О.І., секретаря Голушко Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Прилуцького відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області Синенка Володимира Анатолійовича та Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
В С Т А Н О В И В :
Представник позивача звернувся в суд з уточнюючою позовною заявою про скасування постанови про визнати дії поліцейського Прилуцького відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області Синенка В.А. з приводу винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №033148 від 08.05.2020 - протиправним та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №033148 від 08.05.2020 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн.
Свої позовні вимоги аргументує тим, що 8.05.2020 поліцейський Прилуцького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Синенко В.А. (далі - відповідач) зупинив транспортний засіб DAF ХF 105.410, д.н.з НОМЕР_1 , який рухався по вул.Котляревського та звинуватив ОСОБА_1 в тім, що останній рухаючись на вище зазначеному автомобілі в м.Прилуки вул.Боброва-Густинська не виконав вимогу дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою 10 тон заборонено», чим порушив п. 8.4 ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП за що на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. При цьому, ОСОБА_1 пояснив поліцейському що жодним чином не порушував ПДР і відповідно не скоював адміністративного правопорушення, так як, працюючи у ФОП ОСОБА_2 здійснив розвантаження вантажу на В.А. ОСОБА_3 «Прилуки» і рухався найближчим шляхом до місця знаходження ФОП ОСОБА_2 , тобто АДРЕСА_1 .
Зважаючи що відповідач ухвалюючи оскаржувану постанову повно та всебічно не з`ясував всіх обставин подій, не врахував пояснення позивача та не переконався в наявності в його діях складу адміністративного правопорушенні та не погоджуючись з такою, вважає, що постанова підлягає до скасування .
Ухвалою судувід 29.05.2020 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Однак, згідно клопотання представника позивача, ухвалою суду від 04.06.2020призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та проведенням судового засідання в приміщенні Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області.
15.06.2020 представником ГУНП в Чернігівській областіподано відзив на позовну заяву, в якому він просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі вважаючи його необгрунтованим нормами матеріального та процесуального права. П.11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Положеннями п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що у випадках визначених законом поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Ч.3 розділу III наказу МВС № 1395 передбачає, що поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у ст.222 КУпАП, відповідно до якої розгляд адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 КУпАП підвідомчий органам Національної поліції та, у відповідності до ст.258 КУпАП, протоколи у таких випадках не складаються. Ч.1 розділу IV наказу МВС № 1395 визначає: розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (ст.268 КУпАП). Таким чином, поліцейський Прилуцького ВП ГУНІІ в Чернігівській області в Чернігівській області Синенко В.А. при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та складанні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 033148 від 08.05.2020, діяв у межах і спосіб, передбачених чинним законодавством. Постанова складена на бланку, що відповідає встановленій типовій формі, та містить всі необхідні відомості про обставини вчинених адміністративних порушень.
Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно рапорту поліцейського СРПП № 2 Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Поповича ОСОБА_4 .Д., який 08.05.2020 ніс службу в наряді спільно з поліцейським ОСОБА_5 , при розгляді даної справи водій ОСОБА_1 надав усні пояснення та повідомив, що здійснив рух в зоні дії дорожнього знаку, так як він намагався прибути до свого місця проживання найкоротшим шляхом, а здійснювати рух не порушуючи Правил дорожнього руху України у нього не було часу.
За сукупністю встановлених даних, врахувавши пояснення позивача, переконавшись в наявності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого пунктом «3.3» частини 3 «Заборонні знаки» ПДР - «Рух вантажних автомобілів заборонено», поліцейський ОСОБА_5 дійшов висновку, що водій ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП та, керуючись положеннями ст.ст. 33, 284 КУпАП і правомірно прийняв рішення застосувати до останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень.
Що стосується стягнення судових витрат на користь позивача - вважає, що дані вимоги є необгрунтованими та відсутні підстави для їх відшкодування.
19.06.2020 представником позивача подано до суду відповідь на відзив з якого вбачається, що відповідач як доказ правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності надає рапорти працівників поліції. Так, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. А також у відзиві до позовної заяви, прикладаючи рапорт інспектора СРПП №2 Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівської області старшого лейтенанта поліції Юлії Гордієнко, відповідач повідомляє суд про те, що копії відео, фото, аудіо матеріалів по обставинам вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відсутні. Оскільки у даній справі основним та єдиним доказом вчинення адміністративного правопорушення відповідачем були надані рапорти зацікавлених осіб - відповідача, які є працівниками поліції, а тому останні не можуть бути допустимим доказом, а будь-яких інших доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, відповідачем не наданому.
Під час судового засідання представник позивача уточнюючі позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити на підставах зазначених в позові та відповіді на відзив.
Відповідач поліцейський Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Синенко В.А. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, винесену ним постанову вважає правомірною, але вчасно не зміг надати доказів на підтвердження прийнятої постанови.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання про необхідність часткового задоволення позову.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Виходячи зі змісту ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.
Згідно зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст.8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.
Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Ч.1 ст. 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Між сторонами виникли публічно-правові відносини, які врегульовані КАС України.
Згідно з ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси шляхом визначеним у п.п.1-6 ч. 1 цієї статті. Згідно частини 2 цієї статті, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Судом встановлено, що 08 травня 2020 року о 22 год. 50 хв, керуючи автомобілем DAF ХF 105.410, д.н.з НОМЕР_1 , в м.Прилуки по вул.Боброва-Густинська, ОСОБА_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою 10 тон заборонено», на вул.Котляревського здійснив рух в зоні дії знаку, чим порушив п. 8.4 Правил дорожнього руху, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень (а.с.8).
Згідно трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 04.07.2018, товарно-транспортної накладної №20200152 від 08.05.2020, заявки на перевезення грузу автомобільним транспортом по території України №3867/4691 згідно договору №2299 від 08.05.2020 та договору №3 на стоянку транспортних засобів від 01.01.2020а також згідно роздруківки картографічних даних вбачається, що ОСОБА_1 рухаючись вул.Котляревського в м.Прилуки, працюючи у ФОП ОСОБА_2 , здійснив розвантаження вантажу на В.А.Т. «Прилуки» і рухався найближчим шляхом до місця знаходження ФОП ОСОБА_2 , тобто АДРЕСА_1 (а.с.10-15).
Обов`язки учасників дорожнього руху, а також підстави та порядок притягнення до відповідальності за їх порушення передбачені Законом України "Про дорожній рух", Правилами дорожнього руху та Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
Згідно зі ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Частиною 1статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність водіїв за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян
Згідно з п.8.4 (в) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР) заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.
Відповідно до п.3.3 Розділу 33 ПДР дорожній знак 3.3 "Рух вантажних автомобілів заборонено" передбачає, що забороняється рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.
Абз.9 п.3.43 ПДР передбачено, що зона дії знаків 3.1-3.15, 3.19-3.21, 3.25, 3.27, 3.29, 3.33-3.37 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.
Відповідно до абз.5 п.3.43 ПДР не поширюється дія знаків 3.1-3.8, 3.11 - на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.
З урахуванням наведеного для встановлення порушення вимог дорожнього знаку 3.3 необхідно визначити зону дії вказаного знаку та маршрут руху транспортного засобу.
Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ч.ч.1-3 ст.122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 за №1395 (далі Інструкція).
У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 розділ 1 Інструкції).
Відповідно до п.1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.
Особливості провадження у справах про адміністративні правопорушення визначені в Розділі IV КУпАП.
Відповідно до ст.245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З матеріалів справи встановлено, що разом з відзивом на позовну заяву відповідач долучив лише рапорт поліцейського СРПП № 2 Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Поповича І.Д., який 08.05.2020 ніс службу в наряді спільно з поліцейським ОСОБА_5 при розгляді даної справи та повідомив суд про те, що копії відео, фото, аудіо матеріалів по обставинам вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відсутні, що не дає можливість встановити, що позивач проїхав на заборонний знак 3.3 "Рух вантажних автомобілів заборонено".
При цьому відповідач не надав суду схему розміщення дорожніх знаків та схему руху транспортного засобу під керуванням позивача, що унеможливлює встановлення об`єктивної сторони правопорушення.
Інші докази порушення позивачем п.8.4 ПДР в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до ч.ч.1-2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням наведеного, оскільки відповідач не надав суду доказів, які підтверджують об`єктивну сторону правопорушення, а саме: факт проїзду позивача на заборонний знак 3.3 "Рух вантажних автомобілів заборонено" або розміщення знаку 3.3 на шляху руху транспортного засобу то в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, що в свою чергу свідчить про неправомірність складеної відносно ОСОБА_1 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №033148 від 08.05.2020, тому вимога позивача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення підлягає задоволенню.
Щодо вимоги позивача про визнання дій поліцейського протиправними, то слід вказати, що ч.3 ст.286 КАС України, передбачені права суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності серед яких: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Тобто право суду на визнання дій протиправними у вказаній категорії справ не передбачено, через що у задоволенні вказаної вимоги позивача необхідно відмовити.
Окрім цього, позивач в позовній заяві не ставить питання про закриття справи про адміністративне правопорушення, однак відповідно до положень ч.2 ст.9 КАС України суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі вказаного, суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліціїв Чернігівській області, посадова особа якого була відповідачем у даній справі, на користь позивача понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 420,40 грн.
Керуючись ст.ст. 122, 222, 251, 252, 280 КУпАП, ст.ст. 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до поліцейського Прилуцького відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області Синенка Володимира Анатолійовича та Головного управління Національної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАА №033148 від 08.05.2020 складену поліцейським Прилуцького відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області Синенком Володимиром Анатолійовичем якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліціїпонесені ним судові витрати в сумі 420 (чотириста двадцять ) грн. 40 коп.
В задоволенні іншої частини адміністративного позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Ільченко