Справа № 640/19545/18
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2020 року м. Київ № 640/19545/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «СКС»
доОфісу великих платників податків ДФС, Державної фіскальної служби України,
про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «С К С» (04073, м. Київ, вул. Куренівська, 14-Б, код ЄДР: 36088095) звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (01419, м. Київ, вул. Дегтяріська, 11-Г, код ЄДР: 39440996), Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська пл. 8, код ЄДР: 39292197), в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення від 21.08.2018 № 889302/36088095 про відмову у реєстрації податкової накладної № 1002155 від 30.03.2018;

зобов`язати ДФС України зареєструвати податкову накладну № 1002155 від 30.03.2018 в ЄРПН датою її подання.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що підприємство здійснює свою діяльність у сфері оптової торгівлі та надання послуг.

Зазначає, що вказана п/н була направлена для реєстрації в ЄРПН, однак її реєстрація була зупинена з посиланням на п.п 1.6. п.1 Критеріїв ризиковості платника податку без зазначення конкретних підстав та будь-якого обґрунтування. Також запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію п/н.

На вимогу контролюючого органу 01.08.2018 року надав пояснення щодо господарських операцій та фактичну можливість їх реалізації, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Однак, як зазначає позивач, 21.08.2018 відповідач-1 прийняв оскаржуване рішення про відмову у реєстрації п/н з підстав ненадання копій документів, а саме: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, рахунки/фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством (документи, які не надано підкреслити).

Між тим, позивач наголошує на тому, що це не відповідає дійсності. Позивач наголошує, що будь-яких зрозумілих підстав для зупинення рішення фіскального органу не містить. Товариству взагалі невідомо, що слугувало достатньою та законною підставою для зупинення реєстрації п/н.

Наголошуючи також на тому, що всі операції з контрагентами фактично виконані та підтверджені первинними документами, вважає, що були відсутні правові та фактичні перешкоди для зупинення реєстрації п/н, відмови у її реєстрації та просить у зв`язку з цим задовольнити позов.

Зазначає, що в порядку адміністративного оскарження 04.09.2018 року ним було подано скаргу до Комісії ДФС України з питань розгляду скарг на рішення комісії ДФС , яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації № 889302/36088095 від 21.08.2018 року. 13.09.2018 року рішенням комісії з питань розгляду скарги 30284/36088095/2 відмовлено в задоволення скарги Позивача, а спірне рішення залишено без змін.

На виконання вимог ухвали від 26.11.2018 року надав суду витребувані документи із відповідною заявою.

Позиція відповідачів.

У відзиві Офіс великих платників податків ДФС вказує, що реєстрація податкової накладної була зупинена на підставі п. 201.16 ст.. 201 Податкового кодексу України, у зв`язку з тим що дані податкові накладні відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених п. 6 Критерії оцінки ступеня ризиків, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 року № 567.

Зазначено, що за результатами розгляду документів Комісією Офісу великих платників податків ДФС прийнято відповідне рішення про відмову у реєстрації податкових накладних в ЄРПН, на підстави наданих Позивачем документів, а саме:

Виписки по рахунку про оплату товару; договору поставки № 103 від 10.03.2017; договором поставки № 281710 від 05.10.2012 року; протоколу розбіжностей до договору поставки № 281710 від 05.10.2012 року; додаткової угоди від 05.12.2013 до договору поставки № 281710 від 05.10.2012 року; додаткової угоди від 30.12.2016 до договору поставки № 281710 від 05.10.2012 року; податкової накладної № 1002155 від 30.03.2018; виписки з рахунку; пояснення від 14.08.2018 року; товарно-транспортної накладної № 01022018 від 01.02.2018 року з відомостями про вантаж; товарно-транспортної накладної № РК від 30.03.2018 року з відомостями про вантаж; товарно-транспортної накладної № 12022018 від 12.02.2018 року з відомостями про вантаж; повідомлення про надання пояснень та копій документів податкових накладних № 1 від 14.08.2018 року.

Отже, у зв`язку із зазначеним, вважає що спірне рішення є правомірним та таким, що не підлягає скасуванню. Просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Офіс великих платників податків ДФС частково виконав вимоги ухвали суду про відкриття провадження у справі та надав наступні документи, на підставі яких прийнято оскаржуване рішення: ТТН № 01022018 від 01.02.2018 року та №12022018 від 12.02.2018 року.

ДФС України надано декілька відзивів на позовну заяву в яких посилаючись на п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, вказує, що реєстрація податкової накладної була зупинена у зв`язку з тим що податкова накладна відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених п. 6 Критерії оцінки ступеня ризиків, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 року № 567.

Надалі вказує що спірне рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН Комісії Відповідача-1 № 889302/36088095 від 21.08.2018 року, прийняте на підставі не надання Позивачем в повному обсязі документів, які зазначались Офісом. Відтак вважає прийняте спірне рішення обґрунтованим та таким що не підлягає скасуванню.

Просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

ДФС України не виконала вимоги ухвали суду про відкриття провадження у справі та не надало жодних документів, на підставі яких прийнято оскаржуване рішення.

Процесуальні дії, вчинені у справі.

26.11.2018 року ухвалою судді позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків.

17.12.2018 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін. Витребувано у сторін надати відповідні письмові докази, запропоновано надати заяви з процесуальних питань.

Встановлені судом обставини.

В межах договору № 281710 від 05.10.2012 укладеного між ТОВ «ЕПІЦЕНТР К» (Покупець) та Позивачем (Постачальник), відповідно видаткової накладної №К від 30.03.2018 року Позивачем було передано Покупцю товар на загальну суму 5 986,80 грн., в т.ч. ПДВ 997,80 грн..

Операція купівлі-продажу на зазначену кількість товару підтверджується наступними наявними доказами у справі: видатковою накладною № К від 30.03.2018 року, ТТН РК00088968 від 30.03.2018 року, виписки по рахунку за 11.05.2018 року з банківського рахунку, відкритому в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ. Тобто, для цілей формування податкової накладної «першою подією» є попередня поставка.

На підтвердження реальності фінансово-господарської операції поставки товару, Позивачем надано до матеріалів адміністративної справи документи, зокрема зазначений договір з ТОВ «ЕПІЦЕНТР К», первинну бухгалтерську документацію, платіжні документи тощо. Також з метою підтвердження походження товару, який реалізоване Позивачем на користь ТОВ «ЕПІЦЕНТР К», Позивач надає копію договору з ТОВ «МК-КРЕАТИВ» - видаткових накладних, ТТН, рахунків на оплату, виписок з банку, договір поставки № 103 від 10.03.2017 року з ТОВ «МК-КРЕАТИВ».

Суд вказує що, позивачем була сформована податкова накладна № 1002155 від 30.03.2018 року, на загальну суму 5 986,80 грн.. у т.ч. ПДВ - 997,80 грн..

Надалі після направлення Позивачем п/н за № 1002155 від 30.03.2018 року для реєстрації в ЄРПН, 13.04.2018 року засобами електронного зв`язку була отримана квитанція (документ J1201009) про прийняття документу та зупинення реєстрації податкової накладної.

Зазначено, що п/н відповідає п.п. 1.6 п. 6 «Критеріїв ризиковості платника податку», затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.02.2018 року № 117. Запропоновано надати пояснення/документи достатні для прийняття рішення про реєстрацію п/н.

Позивачем 01.08.2018 надано пояснення Відповідачу для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної № 1002155 від 30.03.2018 року, з пакетом документів. Відповідачем було отримано пояснення, згідно квитанції № 1 від 14.08.2018 року (документ J1312603) та № 2 від 14.08.2018 року (документ J13126).

Однак, оскаржуваним рішенням Комісії Офісу великих платників податків ДФС від 21.08.2018 № 889302/36088095 Позивачу відмовлено у реєстрації в ЄРПН податкової накладної № 1002155 від 30.03.2018 року.

Підстава: ненадання платником податку копій документів, а саме:

первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи) у тому числі, рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні (документи, які не надано підкреслити);

документів щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності) наявність яких передбачено договором та/або законодавством (документи, які не надано підкреслити).

Дві підстави містять зноску - «документи, які не надано підкреслити».

Оскаржуване рішення не містить деталізації - які саме документи позивач мав надати, але не надав.

Під час розгляду справи жоден з відповідачів не навів жодних зауважень щодо юридичної значимості та повноти вказаних вище первинних/платіжних документів, у т.ч видаткових накладних, ТТН тощо.

Надалі Позивачем, в порядку адміністративного оскарження, 21.08.2018 року було подано до ДФС України скаргу на спірне рішення Відповідача-1 щодо відмови в реєстрації податкової накладної № 1002155 від 30.03.2018 року. 04.09.2018 року було отримано скаргу Позивача, згідно квитанції № 1 від 04.09.2018 року. Рішенням 13.09.2018 року комісії з питань розгляду скарг Відповідача 30284/36088095/2 залишено скаргу Позивача без задоволення, а спірне рішення без змін.

Вирішуючи в рамках чинного на час подання до реєстрації п/н законодавства спір по суті, суд виходить з наступного.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Згідно з підпунктами «а», «б» пункту 185.1 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг, згідно положень пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів, що має місце у даному випадку.

Відповідно до п. 188.1 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

На дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін (п. 201.1. ПК України).

Згідно з пунктом 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (Порядок № 1246), податкова накладна - це електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Слід додати, що відповідно до п. 201.7. ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.10 ПК України також передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Таким чином, є обов`язком постачальника робіт/товарів/послуг видати податкову накладну з урахуванням наведених вище вимог.

У даному випадку на дату поставки у позивача виник обов`язок формування та направлення для реєстрації податкової накладної.

Між тим, реєстрація податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України (п. 201.16 ПК України).

Відповідно до п. 201.10 ПК України якщо надіслані податкові накладні / розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема, наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Слід зазначити, що Порядок зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 117 (Порядок № 117).

Пунктом 6 Порядку № 117 визначено, що у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

Пунктом 10 Порядку 117 було передбачено, що Критерії ризиковості платника податку, на які посилаються відповідачі, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади.

Мінфін у дводенний строк погоджує або надсилає ДФС на доопрацювання визначені у цьому пункті критерії та перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

Про визначені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, ДФС інформує Комітет Верховної Ради України з питань податкової та митної політики.

Пунктом 21 цього Порядку визначено, що підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Критерії ризиковості платника податку визначені у листі ДФС України від 21.03.2018 р. N 959/99-99-07-18.

Під час розгляду справи та, власне, під час зупинення реєстрації податкових накладних, відповідачі не навели та не довели наявності обставин, які визначені у п. 1.6. листа (наявності «критеріїв» для зупинення вищезгаданих п/н).

Більш того, відповідно до п. 1.6. зазначеного листа («критеріїв») - якщо виявлено, що платник податків має ознаки ризиковості згідно з пунктом 1.6 цих Критеріїв, то такий платник податків виноситься на розгляд Комісії в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання Комісії, на якому прийнято відповідне рішення.

Під час розгляду справи відповідачами не надано доказів внесення позивача до зазначеного переліку, що є передумовою застосування таких дій як зупинення реєстрації п/н певного платника податків.

У той же час, з аналізу змісту Порядку № 177 вбачається, що його положеннями не визначено конкретних критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, або підстав для зупинення реєстрації податкової накладної, як то передбачено п. 201.16 Податкового кодексу України, натомість, на підставі пункту 10 цього Порядку зобов`язано Державну фіскальну службу України визначити відповідні критерії та погодити їх з Міністерством фінансів України.

Слід зазначити, що листом від 27.02.2018 №2216/0/20-18 Державна регуляторна служба України доводила до відома Міністерства фінансів України, як розробника проекту Порядку № 117 від 21.02.2018 про те, що Критерії ризиковості підпадають під сферу дії Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" в цілому та потребують обов`язкової установленої цим Законом процедури їх погодження.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами у розумінні статті 117 Конституції України, а відтак, за відсутності визначення вказаних критеріїв Кабінетом Міністрів України, зазначені у вищезгаданому листі ДФС України «тези» щодо критеріїв ризиковості не можуть бути джерелом права відповідно до статті 7 КАС України, не можуть встановлювати обов`язкових правил поведінки, не є обов`язковими для виконання та, відповідно, такого роду листу не підлягають виконанню та застосуванню.

Вказані висновки відповідають висновкам судів у судових рішеннях у справі 826/12108/18.

Так, рішенням ОАС м. Києва від 05.06.2019, яке набрало законної сили 10.12.2019, визнано протиправними та нечинними п. 10, п. 20, п. 21 Порядку № 117.

Верховний Суд у постанові від 10.03.2020 визнав, що нормою пункту 201.16 ПК України Кабінету Міністрів України надано право визначати виключно порядок та підстави зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування до неї в ЄРПН, у той час як спірною постановою врегульовані питання як зупинення, так і відмови у такій реєстрації, що доводить факт прийняття відповідачем (КМУ) постанови (Порядку № 117) за відсутності повноважень в частині відмови у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування до неї в ЄРПН.

Суд акцентує увагу на тому, що за змістом ч. 1 ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Оскільки «критерії» ризиковості, затверджені листом ДФС України не можна вважати законодавством, а існування вказаних «критеріїв» призводить до порушення прав позивача у формі зупинення поданих ним до реєстрації податкових накладних та одночасно призводить до необхідності надання позивачем додаткових документів для підтвердження правомірності складення такої податкової накладної, суд приходить до висновку, що зупинення реєстрації вищезгаданої податкової накладної на підставі п. 1.6. «критеріїв» ризиковості платника податку є протиправним, що є самостійною та достатньою підставою для висновку про протиправність похідного від цього зупинення реєстрації - рішення про відмову у реєстрації вищезгаданої податкової накладної.

Більш того, навіть в умовах застосування відповідачами вказаних критеріїв, визначеними листами, суд звертає увагу, що у даному випадку контролюючим органом не вказано у квитанціях конкретних документів, які позивач мав би подати.

Між тим, навіть в умовах застосування контролюючим органом для цілей зупинення реєстрації п/н невизначених конкретизацією Критеріїв, позивач, виходячи із характеру та специфіки господарської операції та власного розуміння обсягу необхідних документів, згідно повідомлення про надання пояснень та копій документів від 01.08.2018 № 5, направив 01.08.2018 контролюючому органу пояснення та документи, які дають уяву та розуміння характеру та обсягу господарської операції та господарської діяльності взагалі. Згідно квитанцій № 1 від 14.08.2018 року документ J1312603 та № 2 від 14.08.2018 року документ J13126, пояснення з наявними документами було отримано Відповідачем.

Відповідач-1 у відзиві підтвердив надання Позивачем з поясненням наступних документів: виписки по рахунку про оплату товару; договору поставки № 103 від 10.03.2017; договором поставки № 281710 від 05.10.2012 року; протоколу розбіжностей до договору поставки № 281710 від 05.10.2012 року; додаткової угоди від 05.12.2013 до договору поставки № 281710 від 05.10.2012 року; додаткової угоди від 30.12.2016 до договору поставки № 281710 від 05.10.2012 року; податкової накладної № 1002155 від 30.03.2018; виписки з рахунку; пояснення від 14.08.2018 року; товарно-транспортної накладної № 01022018 від 01.02.2018 року з відомостями про вантаж; товарно-транспортної накладної № РК від 30.03.2018 року з відомостями про вантаж; товарно-транспортної накладної № 12022018 від 12.02.2018 року з відомостями про вантаж; повідомлення про надання пояснень та копій документів.

Як вже зазначалося, «першою подією» є поставка, що є самостійною та достатньою підставою для формування податкової накладної.

Контролюючим органом доказів та обґрунтувань на спростування вказаних фактів виконання господарської операції (оплати) суду надано не було.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про юридичну дефектність поданих документів чи їх неповноту. Таких претензій під час розгляду справи не заявлено і відповідачами.

Разом з тим, незважаючи на формування п/н за правилом «першої події» - поставки, прийнято рішення про відмову у реєстрації податкової накладної.

При тому, як вже зазначалося, що форма рішення передбачає підкреслення документів, які мав надати платник ПДВ, але не надав, у спірному рішенні відсутня конкретизацію документів, які мав надати позивач, але не надав.

Навіть під час розгляду справи відповідачі не навели - яких конкретно документів було недостатньо, чи - у чому полягають порушення з боку позивача. По суті рішення містить лише набір відміток щодо документів загального характеру.

Відповідачі так і не навели жодних конкретних обставин (в контексті характеру операції та здійснення авансової оплати), які б виправдовували правомірне зупинення реєстрації ПН та відмови у її реєстрації, підтверджували обґрунтованість сумнівів, які зумовили зупинення реєстрації ПН, як і не довели недоліків документів, у т.ч. поданих позивачем документів після зупинення реєстрації ПН.

У той же час, головною рисою індивідуальних актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акту нормам чинного законодавства.

У свою чергу, принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішенням було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), з оцінкою усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Оскаржуване рішення фіскального органу не відповідає наведеним вище вимогам щодо чіткості та зрозумілості, та породжують його неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

Відтак, оскільки в порядку виконання обов`язку, передбаченого ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідачем не доведено законності та обґрунтованості спірного рішення, а наявні матеріали підтверджують як оплату, так і реальність подальшої поставки, з урахуванням належності спірної операції до об`єктів оподаткування, наявність у сторін угоди статусу платника ПДВ, відсутність обставин, які б перешкоджали вдачі п/н та її реєстрації в ЄРПН, суд, приходить до висновку що, як зупинення реєстрації п/н, так і подальша відмова у її реєстрації є протиправними, оскаржуване рішення є необґрунтованим та безпідставним, є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи, що судом встановлено відсутність правових підстав для відмови у реєстрації податкової накладної шляхом прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного прав позивача є зобов`язання ДФС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкову накладну датою її фактичного надходження.

Суд також зазначає, що обраний спосіб захисту, щодо зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії узгоджується зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту), відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відтак, виходячи з меж заявлених позовних вимог та їх обґрунтування, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки досліджених доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на з`ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України судовий збір підлягає стягненню пропорційного з кожного з відповідачів.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями статтями 2, 5 - 11, 19, 72 -77, 90, 139, 241 - 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «С К С» (04073, м. Київ, вул. Куренівська, 14-Б, код ЄДР: 36088095) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (01419, м. Київ, вул. Дегтяріська, 11-Г, код ЄДР: 39440996) від 21.08.2018 № 889302/36088095 про відмову у реєстрації податкової накладної № 1002155 від 30.03.2018.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, код ЄДР 39292197) зареєструвати податкову накладну № 1002155 від 30.03.2018 в ЄРПН датою її подання.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «С К С» (04073, м. Київ, вул. Куренівська, 14-Б, код ЄДР: 36088095) на відшкодування сплаченого судового збору (пл. дор. №4185 від 06.09.2018 на суму 1762,00 грн.):

у розмірі 881 (вісімсот вісімдесят одну гривню) 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (01419, м. Київ, вул. Дегтяріська, 11-Г, код ЄДР: 39440996),

у розмірі 881 (вісімсот вісімдесят одну гривню) 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (04053, м.Київ, Львівська площа, 8, код ЄДР 39292197).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 КАС України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 292, 293, 295, 296 КАС України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України та п. 3 Розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України (в редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX).

Суддя О.А. Кармазін