Справа № 826/12828/18
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2020-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2020 року м. Київ № 826/12828/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Укрмонтаженерго»
доДержавної фіскальної служби України
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрмонтаженерго» (04071, м. Київ, вул. Ярославська, 39Г, код ЄДР: 40338501) звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська пл. 8), в якому просить:

визнати протиправними та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 04.04.2018 № 629744/40338501, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної від 25.09.2017 № 5;

визнати протиправними та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 04.04.2018 № 629745/40338501, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної від 25.09.2017 № 7;

зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 25.09.2017 № 5 та № 7, подані ТОВ «Укрмонтаженерго».

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач наголошує на протиправності оскаржуваних рішень, з огляду на наступне.

Пояснює, що одним із профільних видів діяльності товариства є ремонт і технічне обслуговування електричного устаткування код КВЕД 33.14 та електромонтажні роботи код КВЕД 43.21, натомість основним напрямом діяльності є виконання електромонтажних робіт з прокладання інженерних, електричних, кабельних ліній, повітряних ліній та ліній електропередач, електропостачання. Додає, що товариство також спеціалізується на встановленні електрообладнання, трансформаторних та розподільчих підстанцій, електроосвітленні приміщень житлових, суспільних та виробничих будівель, розробці та впровадженні «під ключ» систем «АСКТП» високовольтних підстанцій напругою 6-750 кВ, систем телемеханіки об`єктів електричних мереж. Також, за словами позивача, підприємство проводить демонтажні роботи, реконструкції, займається капітальним і комплексним ремонтом будівель та спорту.

Так, як зазначає позивач у позовній заяві, 31.07.2017 ТОВ «Укрмонтаженерго» (підрядник) уклало з Центральною електроенергетичною системою Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (замовник) договір підряду № 90-4/2116-17, предметом якого є ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 Технічне переоснащення ПС 330 кВ «Ніжинська» ВРУ-330 кВ шляхом зміни В-330-2 Конотоп, вул. Франка, 271, м. Ніжин, Чернігівська область Інв. № 860-3 Електромонтажні роботи.

Додає, що замовник перерахував на розрахунковий рахунок підрядника часткову попередню оплату в розмірі 428 677,20 грн. в т.ч. ПДВ 71 446,20 грн.

За правилом першої події товариством виписано та направлено на реєстрацію податкову накладну № 5 від 25.09.2017.

Також, позивач зазначає, що 04.08.2017 ТОВ «Укрмонтаженерго» (підрядник) уклало з Центральною електроенергетичною системою Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (замовник) договір підряду № 90-4/2183-17, предметом якого є ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 Технічне переоснащення ПС 330 кВ «Поляна». Заміна ТС -330 В-320-1 Канів ГЕС, Черкаський район, Хацківська селищна рада, 11-й км Смілянського шосе інв. № 4981/1 45310000-3 Електромонтажні роботи.

На виконання умов вказаного договору замовник перерахував на розрахунковий рахунок підрядника часткову попередню оплату в розмірі 169 872,43 грн. в т.ч. ПДВ 28 312,07 грн., у зв`язку з чим, за правилами першої події, товариством було виписано та направлено на реєстрацію податкову накладну № 7 від 26.09.2017.

Разом з тим, реєстрація вказаних ПН була зупинена, оскільки такі ПН відповідають критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв № 567.

Як наголошує позивач на підтвердження правомірності здійснення господарських операцій товариство подало до ДФС в електронному вигляді засобами електронного зв`язку повідомлення в якому надано пояснення з приводу реальності здійснення господарських операцій, до яких додані копії документів у відповідності до п. 14 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, а саме: зовнішньоекономічні контракти з додатками до них, договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції (договори поставки), первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг), видаткові накладні, покладні, а також платіжні доручення, документи щодо підтвердження відповідності продукції.

Тобто, за словами позивача, товариством було надано усі необхідні документи, які підтверджують реальність здійснення операцій по податковим накладним від 25.09.2017 № 5 та № 7, у зв`язку з чим просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву на позовну заяву суду не надав.

Процесуальні дій, вчинені у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.08.2018 позовну заяву залишено без руху як таку, що подана без додержання вимог, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), та встановлено строк для їх усунення.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.08.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Копія вказаної ухвали була отримана відповідачем 30.08.2018, підтвердженням чого є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за № 481 (том 1 а.с. 109).

Встановлені судом обставини.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення присутніх представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

31.07.2017 ТОВ «Укрмонтаженерго» (підрядник) уклало з Центральною електроенергетичною системою Державного підприємства «Національна енергетична компанія» Укренерго» (замовник) договір підряду № 90-4/2116-17, відповідно до умов якого підрядник зобов`язується за завданням замовника протягом 2017-2018 року в межах ціни договору, на свій ризик, власними силами, засобами, матеріалами, устаткуванням забезпечити підрядника та устаткуванням замовника, згідно затвердженої проектно-кошторисної документації в складі робочого проекту та у визначений договором строк будівельні роботи з ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 Технічне переоснащення ПС 330 кВ «Ніжинська» ВРУ-330 кВ шляхом зміни В-330-2 Конотоп, вул. Франка, 271, м. Ніжин, Чернігівська область інв. № 860-3 Електромонтажні роботи. Замовник зобов`язується прийняти належним чином виконані підрядником роботи і оплатити вартість виконаних робіт та устаткування підрядника на умовах та в порядку, визначених даним договором.

Як зазначив позивач у позовній заяві замовник - Центральна електроенергетична система Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» перерахувала на розрахунковий рахунок підрядника - ТОВ «Укрмонтаженерго» часткову попередню оплату в розмірі 428 677,20 грн. в т.ч. ПДВ 71 446,20 грн., у зв`язку з чим за правилом першої події товариством виписано та направлено на реєстрацію податкову накладну № 5 від 25.09.2017.

Також, 04.08.2017 ТОВ «Укрмонтаженерго» (підрядник) уклало з Центральною електроенергетичною системою Державного підприємства «Національна енергетична компанія» Укренерго» (замовник) договір підряду № 90-4/2183-17, відповідно до умов якого підрядник зобов`язується за завданням замовника протягом 2017-2018 року в межах ціни договору, на свій ризик, власними силами, засобами, матеріалами, устаткуванням забезпечити підрядника та устаткуванням замовника, згідно затвердженої проектно-кошторисної документації в складі робочого проекту та у визначений договором строк будівельні роботи з ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 Технічне переоснащення ПС 330 кВ «Поляна». Заміна ТС -330 В-320-1 Канів ГЕС, Черкаський район, Хацківська селищна рада, 11-й км Смілянського шосе Інв. № 4981/1 45310000-3 Електромонтажні роботи.

Як зазначив позивач у позовній заяві замовник - Центральна електроенергетична система Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» перерахувала на розрахунковий рахунок підрядника - ТОВ «Укрмонтаженерго» часткову попередню оплату в розмірі 169 872,43 грн. в т.ч. ПДВ 28 312,07 грн., у зв`язку з чим, за правилами першої події товариством було виписано та направлено на реєстрацію податкову накладну № 7 від 26.09.2017.

Після направлення вказаних п/н на реєстрацію в ЄРПН 11.10.2017 були отримані квитанції про зупинення реєстрації.

Зазначено, що п/н відповідають п. 1.6. Критеріїв.

Запропоновано надати пояснення/документи достатні для прийняття рішення про реєстрацію.

28.03.2018 сформовані повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК реєстрація щодо яких зупинена № 2 та № 3, в яких зафіксовано пояснення з приводу реальності здійснення господарських операції, зокрема, зазначено, що замовник перерахував на розрахунковий рахунок підрядника часткову попередню оплату, у зв`язку з чим за правилами «першої події» товариством було виписано податкові накладні.

Однак, оскаржуваними рішеннями від 04.04.2018 відмовлено у реєстрації в ЄРПН вищезгаданих податкових накладних.

Підстава: підстав ненадання копій документів, а саме: первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання/транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у т.ч. рахунки-фактури, інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні (документи, які не надано підкреслити).

Оскаржувані рішення не містять деталізації - які саме документи позивач мав надати, але не надав.

Надалі позивачем, в порядку адміністративного оскарження, було подано до ДФС України скарги від 04.04.2018 на спірні рішення щодо відмови в реєстрації податкових накладних від 25.09.2017 № 5 та № 7. Рішеннями комісії з питань розгляду скарг ДФС України скарги позивача залишено без задоволення, а спірні рішення без змін.

Разом з тим, позивач, вважаючи, що порушено його право, звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Як вже було зазначено судом, позивач просить суд визнати протиправними та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 04.04.2018 № 629744/40338501, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної від 25.09.2017 № 5, а також рішення комісії Державної фіскальної служби України про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 04.04.2018 № 629745/40338501, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної від 25.09.2017 № 7.

Розглядаючи адміністративну справу в межах заявлених позовних вимог щодо визнання протиправними рішення комісії Державної фіскальної служби України про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до п/п.п/п. 16.1.2, 16.1.3, п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з підпунктами "а", "б" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг, згідно положень пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів.

Відповідно до п. 188.1 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

На дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін (п. 201.1. ПК України).

Згідно з пунктом 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (Порядок № 1246), податкова накладна - це електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Слід додати, що відповідно до п. 201.7. ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.10 ПК України також передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Таким чином, проаналізувавши вказані обставини у сукупності, суд зазначає, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в ЄРПН. Підтвердження прийняття такої ПН є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі.

Разом з тим, якщо реєстрацію надісланої ПН зупинено, то протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Зі змісту квитанціям по податковим накладним від 25.09.2017 № 5 та № 7 видно, що підставою для зупинення такої податкової накладної слугувало невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД 33.14.

При цьому, відповідно до п. 14 Порядку № 117 перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Згідно з п. 15 Порядку № 117 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).

Відтак, у разі зупинення податковим органом реєстрації в ЄРПН податкової накладної, платник податків для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної має право подати письмові пояснення та копії документів, передбачені п. 14 Порядку № 117.

В той же час, п. 18 Порядку № 117 передбачено, що письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС) (п. 19 Порядку № 117).

Відповідно до п. 20 Порядку № 117 зазначені комісії приймають рішення про:

реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі;

відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Згідно з п. 21 Порядку № 117 підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі за формою згідно з додатком 2 підлягає реєстрації в окремому Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена. Відповідне рішення набирає чинності після реєстрації його в такому Реєстрі (п. 22 Порядку № 117).

Отже, саме комісії регіонального рівня приймають рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної і лише після отримання такого рішення, комісія центрального рівня набуває повноважень щодо прийняття зі свого боку іншого рішення.

Більш того, як видно із самих оскаржуваних рішень, вони прийняті Головою комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації ОСОБА_1 .

В той же час, відповідно до відкритих джерел інформаційних ресурсів, зокрема, за посиланням http://kyiv.sfs.gov.ua/dfs-u-regioni/golov-upr/kerivnyztvo/1098.html вбачається, що ОСОБА_1 працює на посаді заступника начальника Головного управління ДФС у м. Києві.

Тобто, як викладені вище норми права, так і встановлені судом обставини свідчать про те, що пояснення позивача та додані до пояснень документи, були розглянуті комісією ГУ ДФС у м. Києві, що приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації та, як наслідок за результатами розгляду даних документів комісією ГУ ДФС у м. Києві прийнято рішення від 04.04.2018 № 629744/40338501 та від 04.04.2018 № 629745/40338501 (оскаржувані рішення).

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що Головне управління ДФС у м. Києві не є відповідачем у справі, що свідчить про те, що позивач оскаржує рішення, що прийняті фіскальним органом, який не є відповідачем у даній справі.

Отже, Державна фіскальна служба України не є належним відповідачем в рамках даної справи в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення комісії від 04.04.2018 № 629744/40338501 та від 04.04.2018 про відмову в реєстрації податкових накладних від 25.09.2017 № 5 та № 7. Натомість належним відповідачем в цій частині позовних вимог є саме ГУ ДФС у м. Київ, комісією якого було прийнято оскаржувані рішення.

Вказані висновки відповідають правовим висновкам Шостого апеляційного адміністративного суду, викладених у постанові від 17.07.2019 у справі № 320/5552/18.

Водночас, як вже зазначалося, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. При цьому, можливість виходу за межі позовних вимог для цілей ефективного захисту є правом суду та за умови, крім іншого, формування позивачем складу відповідачів та вимог до них.

Слід додати, що закріплений у ст. 9 КАС України принцип диспозитивності слід розуміти як можливість зацікавлених осіб, що беруть участь в адміністративній справі вільно розпоряджатися процесуальними способами доказування, всіма матеріальними і процесуальними правами, а суд повинен сприяти їм в реалізації цих прав і здійснювати контроль за законністю їх розпорядчих дій. Отже, сторони адміністративного провадження мають можливість самі вирішувати питання про об`єм і характер своїх прав і обов`язків, тобто чинити вибір із кількох варіантів, передбачених законом, самостійно регулювати свої стосунки, діяти на власний розсуд, вибирати оптимальну міру поведінки, виходячи з власних інтересів, спрямованих на порушення, розвиток і припинення справи з метою захисту суб`єктивних прав і охоронюваних законом інтересів.

Принцип диспозитивності характеризується такими положеннями: - хто хоче здійснити своє право, повинен про це сам потурбуватися; - особа, якій належить право, може від нього відмовитись; - нікого не можна примушувати пред`явити заяву проти своєї волі; - адміністративний суд не повинен виходити за межі вимог сторін, за винятками, встановленими законом; - правом розпоряджатися об`єктом процесу.

Таким чином, саме позивач у позові визначає, хто має відповідати за позовом та суд не може виходити за межі позовних вимог.

При цьому, в контексті положень частин 3 та 4 ст. 48 КАС України щодо можливості заміни неналежної сторони, суд звертає увагу, що позивач за змістом позову (у т.ч. уточненого) наполягав на тому, що відповідати за позовом має саме ДФС України та не надавав суду згоди на її заміну іншою особою. Водночас, суд нагадує, що залучення другого відповідача в силу ч. 4 ст. 48 КАС України є правом, а не обов`язком суду, яке, однак, не може бути реалізовано, враховуючи наполегливість позивача відносно визначення особи, яка має відповідати на позов.

Відтак, зважаючи на те, що ГУ ДФС у м. Києві не є відповідачем у даній справі, у суду відсутні правові підстави вийти за межі позовних вимог щодо надання оцінки правомірності прийняття комісією ГУ ДФС у м. Києві рішень від 04.04.2018 № 629744/40338501 та від 04.04.2018 № 629745/40338501.

При цьому, виходячи з положень ч. 5 ст. 48 КАС України, суд враховує, що позивач міг знати про те, що спірні рішення були прийняті саме комісією ГУ ДФС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, оскільки, по-перше, чинним на час прийняття оскаржуваних рішень був Порядок № 117, пункт 19 якого передбачав, що Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС), по-друге, позивач не позбавлений був можливості самостійно своїми силами перевірити у відкритих інформаційних ресурсах службове становище особи за прізвищем ( ОСОБА_1 ), яка виступала Головою такої комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації при прийняті оскаржуваних рішень.

Таким чином, враховуючи те, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування рішень від 04.04.2018 № 629744/40338501 та від 04.04.2018 № 629745/40338501, позовні вимоги в частині зобов`язання ДФС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 25.09.2017 № 5 та № 7 не підлягають задоволенню, як похідні, з огляду на чинність рішень комісії ГУ ДФС у м. Києві від 04.04.2018 № 629744/40338501 та від 04.04.2018 № 629745/40338501.

Положеннями ч. 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, а також виходячи із заявлених вимог та підстав позову, суд приходить до висновку, що в порядку виконання обов`язку, визначеного ч. 1 ст. 77 КАС України, позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а також не доведено обставин прийняття оскаржуваних рішень саме особою, яка виступала відповідачем у даній справі.

Керуючись положеннями статей 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, ст. ст. 241 - 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрмонтаженерго» (04071, м. Київ, вул. Ярославська, 39Г, код ЄДР: 40338501) відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 292, 293, 295, 296 КАС України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України та п. 3 Розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України (в редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX).

Суддя О.А. Кармазін