Справа № 480/3265/20
Суддя: А.Б. Діска
Дата ухвалення: 2020-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 липня 2020 р. Справа № 480/3265/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Діски А.Б.,
за участю секретаря судового засідання - Костюка С.А.,
представника позивача - Чернишенка Д.В.,
представника відповідача - Рожкової І. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про скасування постанов,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , через свого представника-адвоката Чернишенка Д.В., 26.05.2020 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) та просить скасувати постанови державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Рожкової І.В. від 12.01.2018 у виконавчому провадженні №54823653 про стягнення з нього виконавчого збору в сумі 277522,12 грн. та від 21.05.2019 про відкриття виконавчого провадження № 59160826.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що згідно ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) підставою для стягнення з боржника виконавчого збору є погашення боргу боржником перед стягувачем внаслідок певних дій виконавця. Сама по собі наявність на виконанні виконавчого документу не є підставою для стягнення виконавчого збору. Так, позивачу не відомо про будь-які дії, вчинені державним виконавцем, спрямовані на погашення боргу. А тому, постанова про стягнення з позивача виконавчого збору є протиправною та підлягає скасуванню.
Ухвалою від 05.06.2020 було визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 з позовом та поновлено такий строк, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін з урахуванням особливостей розгляду даної категорії справ, передбачених ст. ст. 268, 269, 270-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судове засідання призначено на 16.06.2020.
Ухвалою суду від 16.06.2020 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без руху.
16.06.2020 у судовому засіданні оголошено перерву до 25.06.2020 для надання представником відповідача додаткових пояснень та документів.
16.06.2020 електронною поштою та 22.06.2020 поштою відповідачем подано до суду відзив та копії матеріалів виконавчих проваджень №54823653 і №59160826 (а.с.31-46,51-64,66-93,98-124). У відзиві відповідач заперечує проти задоволення позову та зазначає, що при здійсненні виконавчого провадження №54823653 з боржника - ОСОБА_1 стягнуто 9220,70 грн, які розподілені та перераховані у відповідності до вимог Закону №1404-VIII. За заявою стягувача 12.01.2018 державним виконавцем винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та про стягнення з боржника виконавчого збору № 54823653. На примусове виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 12.01.2018 №54823653 виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59160826 від 21.05.2019 та постанову про звернення стягнення на дохід боржника від 02.07.2019, яку направлено для виконання до Харківського університету внутрішніх справ. На виконання цієї постанови з 30.07.2019 на депозитний рахунок відповідача надходять кошти, які розподіляються у відповідності до вимог Закону №1404-VIII.
Тому, на переконання відповідача, оскаржувані рішення прийняті державним виконавцем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому підстави для задоволення позову відсутні.
Ухвалою суду від 25.06.2020 було відкладено розгляд справи на 02.07.2020 та зобов`язано відповідача надати додаткові докази та пояснення, явку представника відповідача у судове засідання визнано обов`язковою.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.
Суд, заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.12.2014 у цивільній справі №592/2879/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" до ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 176669,28 доларів США, пеню в розмірі 4655 грн та судові витрати в розмірі 3 654 грн (а.с.6-7).
На примусове виконання вказаного рішення Ковпаківський районний суд м. Суми 19.01.2015 видав виконавчий лист (а.с.8).
03.10.2017 на підставі заяви стягувача - ПАТ "Укрсиббанк" (а.с.88) державним виконавцем Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області (правонаступником якого є відповідач) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №54823653 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 25.12.2014 Ковпаківським районним судом м. Суми у справі № 592/2879/14-ц, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсиббанк" заборгованості по кредитному договору (а.с.87). Пунктом 3 постанови було визначено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 279411,85 грн. і витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 100 грн.
12.01.2018 за заявою стягувача (а.с.108) державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №54823653 (а.с.93).
Крім того, 12.01.2018 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору № 54823653 (а.с.9). У зазначеній постанові вказано, що виконавчий збір в сумі 279411,85 грн. було сплачено боржником у сумі 8889,73 грн., та постановлено стягнути з боржника 277522,12 грн. виконавчого збору.
02.08.2018 державним виконавцем винесено постанову про скасування процесуального документу ВП №54823653, якою скасовано документ "Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу" від 12.01.2018 (а.с.151).
09.10.2018 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №54823653 (а.с.135-136).
Згодом, 21.05.2019 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59160826 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 12.01.2018 №54823653 (а.с.69).
02.07.2019 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на дохід боржника (а.с.70), а 07.06.2019 - постанову про арешт коштів боржника - ОСОБА_1 (а.с.71).
За поясненнями відповідача, вказаними у відзиві, на виконання постанови від 02.07.2019 про звернення стягнення на дохід боржника з 30.07.2019 на депозитний рахунок відповідача надходять кошти, які розподіляються у відповідності до вимог Закону №1404-VIII.
Надаючи правову оцінку матеріалам справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У силу статей 1, 5 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02.06.2016 №1403-VIII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1403-VIII).
Законом № 1403-VIII визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).
Згідно зі статтею 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону № 1404-VІІІ (станом на час виникнення спірних правовідносин) виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.
Згідно із частиною п`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII (станом на час виникнення спірних правовідносин) виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.
Також частиною дев`ятою вказаної статті передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.
За правилами частини п`ятої вказаної статті повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.
За приписами частини третьої статті 40 Закону № 1404-VІІІ у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Отже, виходячи з аналізу вказаних норм, при стягненні виконавчого збору відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону №1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.
При цьому, фактично стягнута сума на користь стягувача при виконання виконавчого провадження становила 8282,46 грн., 10% від яких у сумі 828,24 грн. було спрямовано на сплату виконавчого збору, що не заперечується відповідачем. Будь-якої іншої суми на користь стягувача державним виконавцем стягнуто з позивача не було, а тому з огляду на вимоги ч. 2 ст. 27 та ч. 3 ст. 40 Закону № 1404-VIII у державного виконавця були відсутні підстави для винесення постанови про стягнення виконавчого збору у сумі 277522,12 грн. після повернення виконавчого листа стягувачу.
Ураховуючи викладене, суд зазначає, що на момент виникнення спірних правовідносин обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору були: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у спірній постанові, а отже, така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону № 1404-VIII.
Вказаний висновок суду щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору без реального примусового виконання узгоджується з правовою позицією Великої палати Верховного суду України, вказаній у постанові від 11.03.2020 по справі №2540/3203/18.
З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що постанова державного виконавця від 12.01.2018 у ВП №54823653 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 277522,12 грн. є необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України та підлягає скасуванню. Як наслідок, постанова державного виконавця від 21.05.2019 про відкриття виконавчого провадження № 59160826 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 12.01.2018 ВП №54823653 також є необґрунтованою та підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 257, 262, 287, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про скасування постанов задовольнити.
Скасувати постанову державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Рожкової І.В. від 12.01.2018 у виконавчому провадженні №54823653 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 277522,12 грн.
Скасувати постанову державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Рожкової І.В від 21.05.2019 про відкриття виконавчого провадження № 59160826.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя А.Б. Діска