Справа № 640/2746/20
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2020-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/2746/20 Суддя (судді) першої інстанції: Аблов Є.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Федотова І.В., Єгорової Н.М.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2020 року про повернення позовної заяви у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Закарпатської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Закарпатської митниці ДФС про:

- визнання протиправною та скасування постанови Головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Шемберка Олега Петровича про відкриття виконавчого провадження від 24 грудня 2019 року по ВП №60935461;

- визнання дії Закарпатської митниці ДФС зі звернення до Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови Закарпатської митниці ДФС №3969/30500/19 від 24 вересня 2019 року незаконними та зобов`язання Закарпатської митниці ДФС утриматися від таких дій.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року

позовну заяву залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору за подання позову, пропуском строку, а також у зв`язку з необхідністю уточнення позовної заяви.

Позивачу встановлено 5-денний строк з дня отримання даної ухвали на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2020 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України. Зокрема, в ухвалі суд зазначив, що позивачем не виконано частково вимоги ухвали від 10 лютого 2020 року.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2020 року як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що лише у разі порушення правил об`єднання позовних вимог, що може полягати виключно в об`єднанні в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, або щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам, позовна заяви підлягає поверненню на підставі п.6 ч.4 ст.169 КАС України. Дані вимоги, на думку апелянта, не порушено. Також, апелянт вважає, що на підставі ч.6 ст.172 КАС України суд першої інстанції міг роз`єднати позовні вимоги у самостійні провадження, а не повертати позовну заяву.

Від відповідачів відзиву на апеляційну скаргу позивача не надходило, що відповідно до статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) не перешкоджає апеляційному перегляду рішення суду апеляційної інстанції.

Згідно ч.2 ст.312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частин 1 статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалу суду необхідно скасувати, з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає, а викладені у апеляційній скарзі мотиви апелянта є прийнятні з огляду на наступне.

Пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Приймаючи ухвалу про повернення адміністративного позову, Окружний адміністративний суд міста Києва виходив з того, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу протягом п`яти днів з моменту отримання ухвали про залишення без руху адміністративного позову надати суду:

- заяву про поновлення строків звернення до суду з письмовим обґрунтування поважності причини пропущення такого строку та докази на підтвердження відповідних обставин;

- уточнений адміністративний позов (з примірниками для інших учасників справи), приведений у відповідність вимогам статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України;

- докази сплати судового збору у розмірі 1681,60 грн.

Копію ухвали суду від 10 лютого 2020 року позивач отримав 15 лютого 2020 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

На виконання вимог ухвали суду позивачем надано заяву про усунення недоліків позовної заяви з додатком заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та квитанцією про сплату судового збору у розмірі 1681,00 грн. на рахунок Окружного адміністративного суду міста Києва.

Водночас, вимоги суду в частині надання уточненого адміністративного позову (з примірниками для інших учасників справи), приведеного у відповідність вимогам статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем усунено не було, а тому суд першої інстанції дійшов висновку щодо наявності підстав для повернення позовної заяви.

Колегія суддів з вказаним висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

З позовної заяви вбачається, що позивач просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову Головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Шемберка Олега Петровича про відкриття виконавчого провадження від 24 грудня 2019 року по ВП №60935461;

- визнати дії Закарпатської митниці ДФС зі звернення до Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови Закарпатської митниці ДФС №3969/30500/19 від 24 вересня 2019 року незаконними та зобов`язання Закарпатської митниці ДФС утриматися від таких дій.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що вимога про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження підлягає розгляду судом в порядку частини четвертої статті 287 КАС України протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Позовна ж вимога про визнання протиправними дій Закарпатської митниці ДФС підлягає розгляду судом в порядку статті 258 КАС України - протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Тобто, заявлені позивачем вимоги звернуті до різних відповідачів та мають індивідуальний предмет доказування.

Як наслідок предметом даної позовної заяви є об`єднані вимоги, які мають самостійні предмети та обсяги доказування, що також супроводжуються різними доказами та підставами їх виникнення.

Частою 1 ст. 172 КАС України передбачено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Разом з тим, ч.5 ст. 172 КАС України визначено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Згідно п. 6 ч.4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, у яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Відповідно до ч.6 ст. 172 КАС України суд вправі за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог у самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.

Отже, визначальною умовою для роз`єднання позовних вимог є та обставина, що таке роз`єднання сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.

Зазначений припис спрямований на те, щоб суб`єкт правовідносин міг з дотриманням принципів адміністративного судочинства і конкретних обставин скористатися правом на судовий захист.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що суд вправі з власної ініціативи до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження для забезпечення виконання завдань адміністративного судочинства, тобто, зокрема, для своєчасного вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Проте таке роз`єднання може мати місце лише у тому випадку, якщо кожна з виділених вимог може бути предметом розгляду у тому суді, який роз`єднав позовні вимоги.

Указаному кореспондує припис абз. 2 ч. 6 ст. 172 КАС України, згідно з яким розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

Зважаючи на зміст заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції помилково не скористався процесуальним правом, передбаченим ч. 6 ст. 172 КАС України, відповідно до якого суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства. В тому числі, якщо кожна з виділених вимог може бути предметом розгляду у тому суді, який роз`єднав позовні вимоги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 9901/404/19.

Колегія суддів зазначає, що право особи на доступ до правосуддя гарантоване статтею 55 Основного Закону, положення якого є нормами прямої дії. Відповідно до наведеної статті Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав та свобод і можливість оскаржити до суду рішення, дії та бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, громадських об`єднань та посадових осіб.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для повернення позовної заяви у даній справі, а тому судом першої інстанції було порушено вимоги п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України та необґрунтовано постановлено ухвалу від 31 березня 2020 року.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги у зв`язку із порушенням судом першої інстанції норм процесуального права та скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання щодо відкриття провадження.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 320, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2020 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання щодо відкриття провадження.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: І.В. Федотов

Н.М. Єгорова