Справа № 160/3405/20
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2020 року м. Дніпросправа № 160/3405/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Криворізької міської ради

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року (суддя Рищенко А.Ю.) у справі №160/3405/20 за позовом Криворізької міської ради до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Управління екології виконавчого комітету Криворізької міської ради, Громадська спілка "Екологічна рада Криворіжжя", Громадська організація "Екологічний рух Кривбасу" про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Криворізька міська рада звернулася до суду з позовом, в якому просила зобов`язати Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» виконати:

підпункт 1.11 виведення з експлуатації аглофабрики, що не відповідає сучасним екологічним вимогам (проммайданчик № 1, агромераційний цех);

підпункт 1.14 мартенівський цех, виведення з експлуатацій ДСПА-6;

підпункт 1.21 виведення з експлуатації коксових батарей: № 1, № 2 міської програми вирішення екологічних проблем Кривбасу та поліпшення стану навколишнього природного середовища на 2016-2025 роки, затвердженої рішенням Криворізької міської ради № 901 від 28.09.2016 (зі змінами).

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначав те, що 28.09.2016 ним було прийнято рішення № 901, яким затверджено Міську програму вирішення екологічних проблем Кривбасу та поліпшення стану навколишнього природного середовища на 2016-2025 роки. Кожне з підприємств-учасників програми, в тому числі ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» взяло зобов`язання щодо впровадження на ньому природоохоронних заходів та несе відповідальність за своєчасність і повноту їх виконання. Однак, відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання та відтерміновує їх виконання на новий строк. Даний факт спричиняє значну шкоду навколишньому природному середовищу міста Кривого Рогу та території Дніпропетровської області в цілому, значною мірою погіршує його екологічний стан та, в свою чергу, порушує екологічні права населення, зокрема, право на безпечне життя і здоров`я довкілля, що зумовлює необхідність звернення до суду з даним позовом для захисту порушених екологічних прав у судовому порядку.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року адміністративний позов повернуто позивачу з підстав, передбачених п.3 ч.4 ст.169 КАС України.

Постановляючи дану ухвалу, суд першої інстанції фактично виходив з того, що

законом не передбачено право органу місцевого самоврядування на звернення до суду із даним позовом.

Не погодившись з вищезазначеною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для розгляду. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність у міської ради права на звернення з даним позовом до суду, оскільки таке право визначено як Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», так і Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», якими передбачено повноваження органу місцевого самоврядування у сфері дотримання законодавства про екологічну безпеку.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено вище, правовою підставою для повернення позову судом першої інстанції визначено положення п.3 ч.4 ст.169 КАС України.

Відповідно до п.3 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Отже з огляду на положення вказаної норми процесуального права, позов може бути повернутий у таких випадках:

- позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності;

- позов не підписано;

- позов підписано особою, яка не має права його підписувати;

- позов підписано особо, посадове становище якої не вказано.

Хоча судом першої інстанції і не визначено того, з яких законодавчо визначених підстав позов повернуто позивачу, але з мотивів, які наведені судом в оскаржуваній ухвалі, можливо дійти висновку про те, що суд виходив з відсутності у позивача адміністративної процесуальної дієздатності з огляду на відсутність в останнього права на звернення до суду із даним позовом.

З такими підставами для повернення позову не можливо погодитися з огляду на таке.

Так адміністративна процесуальна дієздатність це здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Відповідно до ч.3 ст.43 КАС України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організація.

Отже здатність міської ради, як органу місцевого самоврядування, особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, прямо передбачена ч.3 ст.43 КАС України.

Таким чином, повертаючи позов, суд першої інстанції безпідставно послався на положення п.3 ч.4 ст.169 КАС України, що свідчить про незаконність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Щодо обґрунтованості оскаржуваної ухвали суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так суд першої інстанції, з посиланням на положення ст..19 КАС України, правильно виходив з того, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

У свою чергу ч.4 ст.5 КАС України передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Визначаючи право позивача на звернення з цим позовом до суду, суд першої інстанції виходив з того, що таке право позивача не визначено Конституцією та законами України.

З таким висновком суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується з таких підстав.

Статтею 50 Конституції України передбачено право кожного на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Згідно із ст..15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території несуть місцеві ради, які в межах своєї компетенції забезпечують реалізацію екологічної політики України, екологічних прав громадян; затверджують місцеві екологічні програми.

Відповідно до ст..11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» у разі перевищення нормативів екологічної безпеки нормативів екологічної безпеки, на відповідній території органи місцевого самоврядування затверджують відповідно до закону програми оздоровлення атмосферного повітря. Здійснюють заходи щодо зменшення забруднення атмосферного повітря.

У спірному випадку Криворізькою міською радою 28.09.2016 прийнято рішення №901, яким затверджено Міську програму вирішення екологічних проблем Кривбасу та поліпшення стану навколишнього природного середовища на 2016-2025 роки.

Кожне з підприємств-учасників програми, в тому числі ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» взяло зобов`язання щодо впровадження на ньому природоохоронних заходів та несе відповідальність за своєчасність і повноту їх виконання.

Згідно із ст..144 Конституції України, ч.1 ст.73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами. Установами та організаціями, посадовими особами.

У відповідності із ст..18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема,, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Отже Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено право органу місцевого самоврядування на звернення до суду із позовом, якщо таке звернення обумовлено реалізацією органом місцевого самоврядування своїх повноважень.

У спірному випадку звернення органу місцевого самоврядування із позовом до суду обумовлено реалізацією його повноважень у сфері охорони природного середовища, які визначені Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», Закону України «Про охорону атмосферного повітря», а саме таке звернення обумовлено невиконанням відповідачем рішення Криворізької міської ради №901, яке прийнято органом місцевого самоврядування у межах своїх повноважень.

Посилання суду першої інстанції на те, що заявлений позов фактично стосується зупинення роботи підприємства, що відноситься до компетенції Екологічної інспекції (звернення з таким позовом), суд апеляційної інстанції вважає безпідставним, оскільки заявлений позов стосується виключно зобов`язання відповідача виконати рішення органу місцевого самоврядування, а не застосування заходів реагування у такий спосіб, як зупинення виробництва, що дійсно відноситься до повноважень органу державного нагляду (контролю).

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції про повернення позову не можливо визнати законною та обґрунтованою, як того вимагає ст.242 КАС України, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції вважає за необхідне ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.320, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Криворізької міської ради - задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року у справі №160/3405/20 - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 30.06.2020р.

Повне судове рішення складено 01.07.2020р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк