Справа № 487/8678/19
Суддя: Сухаревич З. М.
Дата ухвалення: 2020-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/8678/19
Провадження № 2-а/487/26/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва, у складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Дорош В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

26.11.2019 р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, в якому просить: поновити строк на звернення до суду, призначити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, скасувати постанову адміністративної комісії Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради № 508 від 12.11.2019 року про притягнення ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) до адміністративної відповідальності за ст. 150 КУпАП і закрити справу; витребувати у Адміністрації Заводського району ММР матеріали, які знаходились на розгляді адміністративної комісії та стали підставою для складення постанови № 508 від 12.11.2019.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 21.11.2019 р. вона поштою отримала постанову Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради № 508 від 12.11.2019 року, про накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 51 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 150 КУпАП. відповідно до постанови 01.11.2019 року о 09:00 год. представником відповідача було встановлено, що мешканцем АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 було порушено правила користування житловими будинками та жилими приміщеннями, санітарного утримання місць загального користування, прибудинкових територій, а саме: складувала будівельний матеріал-пісок на придомовій території де мешкає та здійснює ремонт свого помешкання. Постанову вважає незаконною та необґрунтованою, оскільки: матеріали справи не містять жодного доказу що підтверджують вину позивача; постанова не містить посилання на докази, в постанові не вказано обставини справи та який конкретний пункт Правил користування приміщеннями житлових будинків був порушений; у порушення вимог ст.ст. 268, 277-2 КУпАП позивача не було повідомлено про дату та час розгляду справи, позбавлено можливості приймати участь на засіданні, подавати докази та заперечення, користуватись правовою допомогою. При розгляді справи не роз`яснювались права. Вказане призвело до одностороннього розгляду справи та прийняття незаконної постанови. Відповідачем не доведено факту тривалого зберігання будівельних матеріалів піску. Більш того, постанові правопорушником зазначено «Торта», тоді як вона є « ОСОБА_3 ».

28.11.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач копію ухвали та позовної заяви отримав, проте своїм правом на подання відзиву не скористався.

Дослідивши матеріали та надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 12 листопада 2019 р. адміністративною комісією Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради винесено постанову № 508, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 150 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 102 грн.

Згідно даної постанови правопорушення полягає в тому, що 01.11.2019 о 09:00 год. встановлено, що гр. ОСОБА_2 складувала будівельний матеріал-пісок за адресою: АДРЕСА_2 , на придомовій території де мешкає та здійснює ремонт свого помешкання, чим порушила правила користування жилими будинками та жилими приміщеннями, санітарного утримання місць користування, придомових територій.

Відповідно до вимог ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Проте, у вказаній постанові відсутні будь-які посилання на ці докази.

Такі докази не були надані і в суді. Отже доводи позивача жодним доказом не спростовані.

До того ж, диспозиція ст. 150 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до іншої норми.

Натомість у оскаржуваній постанові відсутнє посилання на пункт Правил користування жилими будинками та жилими приміщеннями, який порушено позивачем.

Більш того, відповідач взагалі не скористався своїм право на подання відзиву і спростування доводів позивача та не виконав ухвалу суду в частині витребування доказів.

Суд звертає увагу, що статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, матеріали вказаної адміністративної справи не містять належних доказів правомірності притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 150 КУпАП.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Виходячи з наведеного, відповідачем не доведено правомірність власних дій під час винесення оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим суд дійшов висновку щодо наявності підстав для її скасування.

Одночасно, вимога позивача щодо закриття провадження у справі не може бути задоволена, оскільки виключне право виносити одну із постанов, передбачених ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 150 КУпАП належить Адміністративним комісіям при виконавчих органах місцевих рад (ст. 218 КУпАП) та належить до дискреційних повноважень останніх.

Тому суд, розглядаючи спір у порядку адміністративного судочинства, у справах, про адміністративні правопорушення, перелік яких зазначений у ст. 218 КУпАП, не вправі перебирати на себе повноваження цих органів з вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу та виносити одну з постанов, визначених ст. 284 КУпАП замість вказаного суб`єкта владних повноважень, що виключатиме втручання суду у дискреційні повноваження останнього.

Саме таку правову позицію висловив Верховний суд у постанові від 13 лютого 2020 року у справі № 201/243/17..

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у зазначеній частині.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.2, 5-15, 73-77, 90, 242-246, 286, 293, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення адміністративної комісії Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради № 508 від 12.11.2019 року про притягнення ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) до адміністративної відповідальності за ст. 150 КУпАП скасувати.

В частині закриття провадження у справі відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Адміністрація Заводського району Миколаївської міської ради, , місцезнаходження: 54020, м. Миколаїв, вул. Погранична, 9.

Повне рішення суду складено 01 липня 2020 року.

Суддя: З.М. Сухаревич