Справа № 400/2597/18
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2020-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/2597/18

Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.

Дата і місце ухвалення: 19.12.2019р., м.Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді : Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бандурський олійноекстраційний завод» до Офісу великих платників податків ДПС про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Бандурський олійноекстраційний завод» звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків ДПС про скасування податкових повідомлень-рішень від 27 червня 2018 року №, № та №.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 21.01.2020 року Офіс великих платників податків ДПС подав апеляційну скаргу, обґрунтовану посиланням на не повне з`ясування судом обставин справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, а також не правильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при здійсненні висновку про підтвердження товариством з обмеженою відповідальністю «Бандурський олійноекстраційний завод» товарності господарських операцій з ТОВ ВКФ «Союз-Центр», судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням податкового органу на наявну у нього податкову інформацію щодо вказаного суб`єкта господарювання. Зокрема, у контрагента позивача відсутні необхідні умови для здійснення задекларованого обсягу господарських операцій; підприємство відсутнє за юридичною адресою. Поставлений на адресу позивача товар придбано ТОВ ВКФ «Союз-Центр» у ТОВ «Лаконіс Трейд», яке, в свою чергу, не відображало придбання товару за відповідною номенклатурою. Засновником ТОВ «Лаконіс Трейд» є особа, яка підписала документи для державної реєстрації підприємства за грошову винагороду та фактично не має ніякого відношення до реєстрації (створення) даної юридичної особи та подальших фінансово-господарських операцій. У зв`язку з цим, апелянт стверджує, що надані ТОВ «Бандурський олійноекстраційний завод» первинні документи не опосередковувалися реальним рухом активів, фактично мало місце використання в господарській діяльності товарно-матеріальних цінностей, джерело походження яких не встановлене.

Також, апелянт посилається на те, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням відповідача, що відповідно до п.5 розділу ІХ Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014р. №966, ТОВ «Бандурський олійноекстраційний завод» суму бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов`язань з ПДВ наступних звітних (податкових) періодів в розмірі 17 928 741 грн., визначену згідно податкового повідомлення-рішення від 04.07.2012р. №, повинно було задекларувати у графі 4 «Суми задекларовані до бюджетного відшкодування в рахунок зменшення податкових зобов`язань з податку наступних звітних (податкових) періодів, які залишилися непогашеними станом на 01.02.2015 року» таблиці 1 додатку 2 (Д2). Податкові декларації з ПДВ за лютий 2015 року товариством було подано двічі (в складі декларації та уточнюючого розрахунку), однак в жодному випадку сума бюджетного відшкодування в таблиці 1 додатка 2 (Д2) не декларувалася.

Апелянт вважає необґрунтованим прийняття судом першої інстанції до уваги висновку експерта №291 від 30.05.2019р., виготовленого на замовлення учасника справи, оскільки даний висновок є упередженим, містить суперечливі висновки, особисті припущення експерта та в ряді випадків ґрунтується на недостовірних даних.

У зв`язку з цим, в апеляційній скарзі Офісу великих платників податків ДПС ставиться питання про скасування рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року та прийняття нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ТОВ «Бандурський олійноекстраційний завод».

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бандурський олійноекстраційний завод» подало письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому просить скаргу Офісу великих платників податків ДПС залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України, згідно плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків за 2018 рік, на підставі наказу Офісу великих платників ДФС від 03.03.2018 року №336, у період з 19.03.2018 року по 02.05.2018 року головними державними ревізорами-інспекторами Офісу великих платників ДПС проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Бандурський олійноекстраційний завод» з питань дотримання податкового, валютного законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2017 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2017 року, за результатами якої складено акт перевірки №41/28-10-49-14/32390305 від 31.05.2018 року.

У висновках акту перевірки №41/28-10-49-14/32390305 від 31.05.2018 року зазначено про порушення ТОВ «Бандурський олійноекстраційний завод»:

- п.44.1, п.44.2 ст.44 розділу II, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 розділу III (в редакції, що діяла після 01.01.2015р.) Податкового кодексу України, ст.1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.2.4 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Мінфіну України від 24.05.1995 року №88, з врахуванням умов п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 року №20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 року за №85/4306, п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року №290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 року за №860/4153, в результаті чого завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 38810 грн. (в тому числі: за 2015 рік, за 1 квартал 2016 року, за півріччя 2016 року, за три квартали 2016 року не встановлено завищення або заниження від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток, за 2016 рік від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток завищено на суму 38810 грн., за 1 квартал 2017 року від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток завищено на 38810 грн., за півріччя 2017 року від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток завищено на 38810 грн., за три квартали 2017 року від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток завищено на 38810 грн., за 2017 рік від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток завищено на 38810 грн.);

- п.46.1 ст.46, пп.47.1.1 п.47.1 ст.47, п.50.1 ст.50 розділу II, п.198.1, п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 розділу V, пункту 33 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, п.5 розділу IX Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23 вересня 2014 року №966 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 23 січня 2015 року №13) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 жовтня 2014 р. за №1267/26044, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 17 208 070 грн. (в тому числі: за червень 2015 року у сумі 16 421 119 грн., за листопад 2017 року у сумі 202 997 грн., за грудень 2017 року у сумі 583 954 грн.);

- п.46.1 ст.46, пп.47.1.1 п.47.1 ст.47, п.50.1 ст.50 розділу II, п.198.1, п.198.3 ст.198, п.200.4 ст.200 розділу V, пункту 33 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, п.5 розділу IX Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23 вересня 2014 року №966 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 23 січня 2015 року №13) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 жовтня 2014 року за №1267/26044, в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, за грудень 2017 року в розмірі 728 433 грн.

27.06.2018 року, на підставі акту перевірки №41/28-10-49-14/32390305 від 31.05.2018 року, Офісом великих платників ДПС прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №, яким товариству зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 38810 грн.;

- №, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість згідно зі ст.123 ПК України за грудень 2017 року на суму 728 433 грн.;

- №, яким товариству збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 21 510 087,50 грн. (в тому числі: за податковими зобов`язаннями 17 208 070 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 4 302 017,50 грн.).

Не погоджуючись з правомірністю вказаних податкових повідомлень-рішень ТОВ «Бандурський олійноекстраційний завод» звернулося з позовом до суду про їх скасування.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов товариства, дійшов висновку, що Офісом великих платників ДПС, як суб`єктом владних повноважень, на якого частиною 2 статті 77 КАС України покладено обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не доведено допущення ТОВ «Бандурський олійноекстраційний завод» порушень, зафіксованих у висновках акту перевірки №41/28-10-49-14/32390305 від 31.05.2018 року.

Зокрема, суд першої інстанції зазначив, що Офісом великих платників ДПС необґрунтовано поставлено під сумнів реальність господарських операцій, вчинених між ТОВ «Бандурський олійноекстраційний завод» та ТОВ ВКФ «Союз-Центр» на виконання договору поставки запасних частин №18/07/16 від 18.06.2017 року, оскільки наданими позивачем первинними документами підтверджується факт поставки на його адресу товару від контрагента-постачальника. При цьому, суд першої інстанції не прийняв до уваги посилання відповідача на окремі порушення в діяльності контрагентів ТОВ ВКФ «Союз-Центр» по ланцюгах постачання, зазначивши, що ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку і кожний платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку.

Також, суд першої інстанції визнав необґрунтованими висновки акту перевірки про те, що ТОВ «Бандурський олійноекстраційний завод» не мало права декларувати у розділах III та IV декларацій з ПДВ за лютий 2015 року та у подальших податкових періодах суму до відшкодування в рахунок зменшення податкових зобов`язань з податку наступних (звітних (податкових) періодів у розмірі 17 928 741 грн., так як у додатку 2 до декларації з ПДВ за лютий 2015 року (вх. № від 20.03.2015) та у додатку 2 до уточнюючого розрахунку додаткових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок (вх. № від 22.06.2015) до даної декларації вказану суму не задекларовано у графі 4 «Суми задекларовані до бюджетного відшкодування в рахунок зменшення податкових зобов`язань з податку наступних звітних (податкових) періодів, які залишились непогашеними станом на 01 лютого 2015 року». Суд зазначив, що сума від`ємного значення, відображена в додатку 2 декларації з ПДВ за лютий 2015 року, була включена до податкового кредиту на законних підставах, що підтверджено позаплановими документальними перевірками, які оформлено актом №718/15/32390305 від 27.06.2012 року, актом №475/22/32390305 від 15.01.2013 року, довідкою №93/15/32390305 від 10.04.2015 року та актом №1651/22/32390305 від 25.06.2014 року. Судом першої інстанції враховано, що камеральна перевірка не виявила порушень при перевірці декларації за лютий 2015 року. Крім того, роз`яснень ДФС по відображенню від`ємного значення нарахованого в КОР відповідно до повідомлення рішення «В2» в декларації ні на момент подання товариством податкової декларації за лютий 2015 року, а ні станом на дату розгляду справи немає. У зв`язку з цим, суд дійшов висновку, що відповідне питання залишається неузгодженим з боку законодавця.

При вирішенні спору судом першої інстанції враховано висновок судово-економічної експертизи №291 від 30.05.2019 року, проведеної на замовлення ТОВ «Бандурський олійноекстраційний завод», зі змісту якого слідує, що даними податкової звітності позивача підтверджено відповідність його дій при заповненні Додатку 2 до декларації з ПДВ за лютий 2015 року вимогам Порядку формування та погашення сум залишків від`ємного значення звітних (податкових) періодів до 01.02.2015 року, визначених пунктом 33 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про незаконність спірних податкових повідомлень-рішень від 27 червня 2018 року №, № і № та про їх скасування виходячи з наступного.

В розділі 3.1.2.2 акту перевірки №41/28-10-49-14/32390305 від 31.05.2018 року зазначено, що перевіркою встановлено, що ТОВ «Бандурський олійноекстракційний завод», згідно отриманих податкових накладних та наданої податкової декларації з ПДВ, здійснювало господарську діяльність з ТОВ ВКФ «Союз-Центр» (код за ) за період грудень 2016 року на виконання договору поставки запасних частин №18/07/16 від 18.07.2016 року. Податковим органом проведено аналіз первинних документів, складених на виконання вказаного договору, та встановлено, що згідно наданої до перевірки експрес - накладної за №8452 від 23.12.2016 року підприємством ТОВ ВКФ «Союз-Центр» (м. Харків, відділення №1, вул. Польова, 67) передано документи на відвантаження ТМЦ вагою 0,1 кг через ОСОБА_1 , який згідно з даними бази АІС «Податковий блок» та відповідно до наданого Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за період 4 квартал 2016 року (вх. № від 19.01.2017 р.) не є працівником ТОВ ВКФ «Союз-Центр». Документи отримано представником Одержувача (ТОВ «Бандурський олійноекстракційний завод») ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_1 ). Згідно наданого до перевірки журналу в`їзду/виїзду на територію ТОВ «Бандурський олійноекстракційний завод» документи ввезено через Пост №1, 29.12.2016 року о 19 год. 51 хв., автомобілем з держ. номером НОМЕР_2 , водій ОСОБА_3 (посвідчення водія НОМЕР_3 ), що засвідчено штампом на даній експрес - накладній. Товарно-транспортні накладні (експрес - накладні) щодо безпосереднього транспортування ТОВ ВКФ «Союз-Центр» вищевказаних ТМЦ за грудень 2016 року та документально підтвердженого факту його в`їзду згідно журналу реєстрації в`їзду/виїзду на територію підприємства до перевірки не надано.

Офісом великих платників податків ДПС проведено аналіз даних, наведених у інформаційній комп`ютерній автоматизованій системі Державної фіскальної служби України ІС «Податковий блок», внаслідок чого встановлено, що ТОВ ВКФ «Союз-Центр» знаходиться на обліку в Центральній ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС (Холодногірський район), складські приміщення, основні засоби та транспортні засоби у підприємства відсутні. ТОВ ВКФ «Союз-Центр» відсутнє за юридичною адресою, зазначеною у базі даних АІС «Податковий блок», а саме: 61012, м. Харків, вул. Суздальські ряди, буд. 9. Товари, які в подальшому поставлено на адресу позивача, придбано ТОВ ВКФ «Союз-Центр» у контрагента - постачальника (2 ланка постачання) ТОВ «Лаконіс Трейд» (код за ), яке знаходиться на податковому обліку в ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві. При цьому, вказане підприємство у податковому обліку не відображає придбання товарів, які в подальшому було ним поставлено ТОВ ВКФ «Союз-Центр». Згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 24.10.2017 року по справі №640/8249/17 слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000058, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 04.05.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.205-1, ч.1 ст.205 КК України, за фактом вчинення невстановленими особами підроблення документів, які подавались для проведення державної реєстрації юридичних осіб та фіктивного підприємництва, створення суб`єктів підприємницької діяльності - юридичних осіб, зокрема ТОВ «Лаконіс Трейд», з метою прикриття незаконної діяльності - надання послуг з оформлення безтоварних операцій, штучного формування податкового кредиту з податку на додану вартість, безпідставного заниження об`єкту оподаткування з податку на прибуток підприємствам реального сектору економіки. Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_4 від 21.03.2017 року, остання стала керівником ТОВ «Лаконіс Трейд» (код за ) за грошову винагороду, без наміру в подальшому займатись будь-якою фінансово-господарською діяльністю.

З посиланням на вказані обставини відповідач в акті перевірки дійшов висновку, що задекларована господарська операція із придбання у ТОВ ВКФ «Союз-Центр» (код за ) ТМЦ за період грудень 2016 року не відбулася у дійсності, а надані позивачем первинні документи не опосередковувалися реальним рухом активів між ТОВ «Бандурський олійноекстракційний завод» та ТОВ ВКФ «Союз-Центр». За висновками перевіряючих, фактично мало місце використання в господарській діяльності ТМЦ, джерело походження якого не встановлене; наявність факту використання в господарській діяльності вищевказаних ТМЦ, є свідченням набуття останніх у власність (безоплатного отримання ТМЦ) без наявності будь-яких первинних документів, які опосередковують таке отримання.

Надаючи правову оцінку висновкам акту перевірки №41/28-10-49-14/32390305 від 31.05.2018 року в цій частині колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пп. а) п. 198.1 ст.198 ПКУ до податкового кредиту відносяться суми податку сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

За змістом п.198.3 ст.198 ПКУ податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до статті 1 Закону України від 16 липня 1999 року №96-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Водночас, статтею 1 Закону визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Виходячи зі змісту ст.ст. 198, 200, 201 Податкового кодексу України, право на віднесення сум, сплачених при придбанні товару (робіт, послуг), до податкового кредиту, виникає у суб`єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару (роботи, послуги), тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару (роботи, послуги) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для відображення у бухгалтерському обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують та підтверджують факти здійснення господарських операцій і які повинні мати визначені цим Законом обов`язкові реквізити.

Тобто, факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення первинних документів платника податків. Для правильного вирішення спору встановленню, також, підлягає факт реальності поставки товару із з`ясуванням, зокрема, обставин щодо правосуб`єктності сторін господарського договору, можливості реальної поставки тощо. Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток підприємств навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

При цьому, з урахуванням норм статей 61 та 44 Податкового кодексу України, саме на контролюючі органи покладається обов`язок контролювати правильність формування даних податкового обліку платників податків, у тому числі щодо правильності складення та достовірності первинних документів.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.07.2016 року між ТОВ «Бандурський олійноекстракційний завод», як Покупцем, та ТОВ ВКФ «Союз-Центр», як Постачальником, укладено договір поставки №18/07/16, за умовами якого Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених даним договором, передати у власність Покупця запасні частини, а Покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених даним договором, прийняти товар та оплатити його вартість. Постачальник гарантує, що є власником товару згідно даного договору, а також товар не відчужено, не знаходиться під заставою чи арештом та права третіх осіб на нього відсутні.

Згідно Специфікації за №1 від 22.11.2016 року до договору №18/07/16 від 18.07.2016 року Сторони домовились про поставку наступних ТМЦ: форсунка Д49.85спч в кількості 2 шт.; башмак гальмівний гірковий 8739.ООсб в кількості 10 шт.; колодка гальмівна тип «М» в кількості 15 шт.; клапан нагнітаючий 34.06.01.00-017сб в кількості 2 шт.; клапан всмоктуючий 34.06.02.00-0Юсб в кількості 2 шт.; клапан запобіжний 34.10.05.00-005сб в кількості 1 шт.; гідроштовхач Д49.78.8спч-1 в кількості 10 шт.; циліндр ввімкнення жалюзі ТЄМ 1.10.42.001 в кількості 3 шт.; насос паливний Д49.107спч-2 в кількості 2 шт.; плунжерна пара Д49.107.1 спч-3 в кількості 2 шт. Загальна сума по даній специфікації складає 46572,00 грн. (в т. ч. ПДВ 7762,00 грн.).

Поставка товару по цій Специфікації здійснюється за рахунок Постачальника на умовах СРТ, згідно з Міжнародними правилами інтерпритації комерційних термінів Інкотермс (в редакції 2010 р.). Місце (адреса) поставки товару: перевізник «Нова Пошта», Україна, Миколаївська область, м. Первомайськ, відділення №1, вул. Вознесенська, 52.

В підтвердження виконання умов договору поставки №18/07/16 від 18.07.2016 року ТОВ «Бандурський олійноекстракційний завод» надало до перевірки податкові і видаткові накладні, в яких міститься інформація щодо номеру, дати, загальної суми, суми без ПДВ, суми ПДВ, номенклатури ТМЦ, вартості ТМЦ без урахування ПДВ, перелік яких наведено у додатку 3.1.2.3 до акту перевірки.

Варто зазначити, що в акті перевірки №41/28-10-49-14/32390305 від 31.05.2018 року відсутні зауваження щодо достатності та правильності оформлення податкових і видаткових накладних, які складено на виконання умов договору поставки №18/07/16 від 18.07.2016 року.

Розрахунки між суб`єктами господарювання за придбані ТМЦ за період грудень 2016 року проводились у безготівковий формі. Оплата підприємством ТОВ «Бандурський олійноекстракційний завод» здійснена згідно із платіжними дорученнями, перелік яких наведено у додатку 3.1.2.3 до акту перевірки, зауважень щодо достатності яких акт перевірки також не містить.

Оцінивши наявні в матеріалах справи копії первинних документів, колегія суддів доходить висновку, що зазначені документи не мають дефекту форми, змісту або походження, котрі в силу ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості. А відтак, вказані документи підтверджують здійснення господарських операцій ТОВ «Бандурський олійноекстраційний завод» з ТОВ ВКФ «Союз-Центр».

Надані позивачем первинні документи містять опис господарських операцій, усі необхідні реквізити, підписані уповноваженими особами, підписи завірені печатками відповідних підприємств, тобто повністю відповідають вимогам п.201.1 та 201.7 ст.201 Податкового кодексу України та, відповідно, підтверджують фактичне виконання фінансово-господарських операцій, а тому в розумінні ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є первинними документами, що спростовує висновок відповідача щодо відсутності реального та фактичного переміщення товару.

Згідно наданої ТОВ «Бандурський олійноекстракційний завод» податкової декларації з ПДВ вказані взаємовідносини з придбання вищевказаних ТМЦ у ТОВ ВКФ «Союз-Центр» відображено за рядком 10.1 колонка Б «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) з податком на додану вартість на митній території України товарів/послуг та необоротних активів з метою їх використання виключно у межах господарської діяльності платника податку для здійснення операцій, які підлягають оподаткуванню за основною ставкою та нульовою ставкою» у загальній сумі 7762,00 грн.

Варто зазначити, що за результатами автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДФС України сума податкового кредиту ТОВ «Бандурський олійноекстраційний завод» (розділ 2 додатку 5 до податкових декларацій з ПДВ) відповідає податковим зобов`язанням (розділ 1 додатку 5 до податкової декларації з ПДВ) ТОВ ВКФ «Союз-Центр» за період грудень 2016 року.

В акті перевірки №41/28-10-49-14/32390305 від 31.05.2018 року Офіс великих платників податків ДПС посилається на окремі недоліки документів, наданих позивачем в підтвердження транспортування товару, придбаного у ТОВ ВКФ «Союз-Центр» (в тому числі документально підтвердженого факту в`їзду ТЗ згідно журналу реєстрації в`їзду/виїзду на територію підприємства).

Колегія суддів вважає безпідставними такі посилання податкового органу, оскільки право платника податку на включення сплачених коштів до складу податкового кредиту виникає не з факту перевезення товару, а у зв`язку із оплатою його вартості постачальнику. Товарно-транспортні накладні, як і перевезення товару в цілому, не перебувають у безпосередньому зв`язку з фактом оплати товару. Товарно-транспортні накладні призначені для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, тобто товарно-транспортна накладна є первинним документом, який підтверджує факт надання/отримання транспортних послуг і підставою для формування витрат за такі послуги. Цей доказ повинен оцінюватися в сукупності з іншими доказами і не має наперед встановленої сили.

У постанові від 21 березня 2018 року по справі №822/1815/17 Верховний Суд зазначив, що наявність або відсутність окремих документів, а також помилки у їх оформленні не можуть бути підставою для висновків про відсутність господарської операції або не підтвердження первинними документами вчинених операцій, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю дійсно мали місце.

Колегія суддів вважає, що надані ТОВ «Бандурський олійноекстракційний завод» до перевірки первинні документи, копії яких наявні в матеріалах справи, у своїй сукупності в повній мірі відображають зміст господарських операцій та їх вартісні і кількісні показники та підтверджують пов`язаність здійснених витрат з господарською діяльністю, подальше використання придбаних товарів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності позивача.

Більше того, в акті перевірки зазначено, що товарно-матеріальні цінності, ідентичні задекларованим ТОВ «Бандурський олійноекстракційний завод» по взаємовідносинах із ТОВ ВКФ «Союз-Центр», були в наявності та використані в господарській діяльності позивача, що підтверджується їх списанням на загальновиробничі витрати в І кварталі 2017 року (додаток 3.1.2.3 до акту перевірки).

Тобто, подальше використання ТОВ «Бандурський олійноекстракційний завод» придбаного у ТОВ ВКФ «Союз-Центр» товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства не заперечується Офісом великих платників ДПС.

Надаючи правову оцінку посиланням податкового органу про відсутність у контрагента позивача ТОВ ВКФ «Союз-Центр» наявності необхідних умов (складських приміщень, транспортних засобів та іншого майна), які економічно необхідні для здійснення діяльності з поставки товару, колегія суддів зазначає, що сама по собі наявність або відсутність у контрагентів окремих документів, транспортних засобів, нерухомості, земельних ділянок, певної кількості персоналу, не можуть являтися вичерпними ознаками неправомірності вчиненої господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, у зв`язку з його господарською діяльністю. Укладення договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання поставки; податкове законодавство не ставить право платника на декларування витрат в залежність від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється поставка товарів (робіт, послуг) постачальником.

Чинним законодавством чітко не регламентована обов`язкова кількість необхідних ресурсів для здійснення тої чи іншої діяльності. В свою чергу, податковий орган не надав пояснення стосовно того, яка кількість працюючих осіб, транспортних засобів тощо достатня для такого виду діяльності, за яким було здійснено господарські операції між позивачем та його контрагентом.

Варто зазначити, що відповідачем ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанції не надано доказів проведення документальних перевірок (планових/позапланових) підприємства, за наслідками здійснення господарських операцій з яким, позивач сформував податковий кредит, якими було б встановлено порушення податкового законодавства.

Апеляційний суд, також, зазначає, що порушення контрагентом позивача вимог податкового законодавства та дисципліни складання первинних документів не може слугувати підставою для зменшення добросовісному суб`єкту господарювання суми податкового кредиту з податку на додану вартість. Факт порушення контрагентом може мати податкові наслідки для платника, лише якщо податкова служба доведе, що платник діяв без достатньої обачливості і обережності, та йому мало бути відомо про порушення контрагента, або його діяльність спрямована на отримання податкової вигоди при операціях переважно з контрагентами, які не виконують своїх податкових зобов`язань.

У справі, що розглядається, Офісом великих платників ДПС, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не подано доказів того, що по спірних операціях у позивача була відсутня розумна ділова мета, або того, що позивач та його контрагент діяли спільно з метою отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Апелянт, в обґрунтування поданої скарги, посилається на те, що товари, які в подальшому поставлено на адресу позивача, придбано ТОВ ВКФ «Союз-Центр» у контрагента - постачальника (2 ланка постачання) ТОВ «Лаконіс Трейд» (код за ), яке у власному податковому обліку не відображає придбання відповідної номенклатури товарів (форсунка Д49.85спч в кількості 2 шт.; башмак гальмівний гірковий 8739.ООсб в кількості 10 шт.; колодка гальмівна тип «М» в кількості 15 шт.; клапан нагнітаючий 34.06.01.00-017сб в кількості 2 шт.; клапан всмоктуючий 34.06.02.00-0Юсб в кількості 2 шт.; клапан запобіжний 34.10.05.00-005сб в кількості 1 шт.; гідроштовхач Д49.78.8спч-1 в кількості 10 шт.; циліндр ввімкнення жалюзі ТЄМ 1.10.42.001 в кількості 3 шт.; насос паливний Д49.107спч-2 в кількості 2 шт.; плунжерна пара Д49.107.1 спч-3 в кількості 2 шт.). Крім того, апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 24.10.2017 року по справі №640/8249/17 слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000058, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 04.05.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.205-1, ч.1 ст.205 КК України, за фактом вчинення невстановленими особами підроблення документів, які подавались для проведення державної реєстрації юридичних осіб та фіктивного підприємництва, створення суб`єктів підприємницької діяльності - юридичних осіб, зокрема ТОВ «Лаконіс Трейд», з метою прикриття незаконної діяльності - надання послуг з оформлення безтоварних операцій, штучного формування податкового кредиту з податку на додану вартість, безпідставного заниження об`єкту оподаткування з податку на прибуток підприємствам реального сектору економіки.

Колегія суддів вважає необґрунтованими такі посилання апелянта, оскільки зазначені обставини не можуть бути достатньою підставою для висновку про порушення добросовісним платником податку (ТОВ «Бандурський олійноекстракційний завод») вимог податкового законодавства, оскільки останній не уповноважений будь-яким чином здійснювати перевірку походження товару у своїх контрагентів по ланцюгах постачання.

Навіть за умови порушення попередніми постачальниками в ланцюгу постачання товару податкового законодавства, дані обставини несуть негативні наслідки тільки для таких постачальників і не впливають на право платника податків, який сплатив ПДВ у ціні товару, на податковий кредит.

На підставі викладеного у сукупності колегія суддів доходить висновку, що задекларована ТОВ «Бандурський олійноекстракційний завод» господарська операція із придбання у ТОВ ВКФ «Союз-Центр» ТМЦ за період грудень 2016 року відбулася у дійсності, а надані позивачем первинні документи опосередковувалися реальним рухом активів між ТОВ «Бандурський олійноекстракційний завод» та ТОВ ВКФ «Союз-Центр». Доводи податкового органу про безтоварність господарських операцій ґрунтуються на припущеннях та не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи ні в суді першої, а ні в суді апеляційної інстанцій.

В п.3.1.2.3 акту перевірки №41/28-10-49-14/32390305 від 31.05.2018 року зазначено, що перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість за період з 01.01.2014 року по 31.12.2017 року встановлено його заниження всього в сумі 17 208 070 грн., в тому числі за червень 2015 року в сумі 16 421 119 грн., за листопад 2017 року в сумі 202 997 грн. та за грудень 2017 року в сумі 583 954 грн.

Зокрема, вказано, що ТОВ «Бандурський олійноекстракційний завод» засобами електронного зв`язку 20.03.2015р. (вх. № ) надано до Первомайської ОДПІ ГУ ДФС податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2015 року, згідно якої у розділі IV «Погашення залишків сум від`ємного значення звітних (податкових) періодів до 01 лютого 2015 року» задекларовано наступні показники:

- рядок 26 «Сума залишку від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на початок поточного звітного (податкового) періоду (рядок «Усього, в т.ч.:» графи 6 таблиці 1 Д2)» в сумі 7 952 639 грн.;

- рядок 27 «Сума залишку від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, на яку у поточному звітному (податковому) періоді збільшено суму податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначену пунктом 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу (рядок «Усього, в т.ч.:» графи 7 таблиці 1 Д2) (переноситься до рядка 20.2 декларації поточного звітного (податкового) періоду)» в сумі 1006687 грн.;

- рядок 28 «Збільшено/зменшено залишок від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів за результатами перевірки контролюючого органу» в сумі 17 928 741 грн.;

- рядок 29 «Збільшено/зменшено залишок від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на підставі уточнюючих розрахунків» в сумі 718 394 грн.;

- рядок 30 «Сума залишку від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (рядок З таблиці 2 Д2)» в сумі 0 грн.;

- рядок 31 «Сума непогашеного від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду (рядок 26 - рядок 27 + рядок 28(+чи-)+рядок 29(+чи-)- рядок 30) (переноситься до рядка 26 наступного звітного (податкового) періоду)» в сумі 25 593 087 грн.

Дані до рядку 26 «Сума залишку від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на початок поточного звітного (податкового) періоду (рядок «Усього, в т.ч.:» графи 6 таблиці 1 Д2)» декларації з ПДВ за лютий 2015 р. перенесено з графи 6 таблиці 1 додатку 2 та складаються з:

- від`ємного значення, що підлягає зарахуванню до податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 20.2 декларації за січень 2015 року) (графа 2), в сумі 2661623 грн.;

- сум залишку від`ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації за січень 2015 року) (графа 3) в розмірі 516 435 грн. за грудень 2014 року;

- сум задекларованих до бюджетного відшкодування в рахунок зменшення податкових зобов`язань з податку наступних звітних (податкових) періодів, які залишились непогашеними станом на 01 лютого 2015 року (графа 4) в розмірі 1 876 493 грн. за червень 2010 року;

- залишків сум податку, що були заявлені платниками податку до бюджетного відшкодування та залишились непогашеними станом на 01 лютого 2015 року (графа 5) у загальній сумі 2 898 089 грн., у тому числі за лютий 2010 року - 229 915,85 грн., за грудень 2009 року - 918 666,98 грн., вересень 2009 року - 1 749 506 грн.

Крім того, ТОВ «Бандурський олійноекстракційний завод» в таблиці 1 додатку 2 до декларації з ПДВ за лютий 2015 р. задекларовано показники в графах 7-13, які складаються з:

- графа 7 «Сума залишку від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, на яку у поточному звітному (податковому) періоді збільшено суму податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (переноситься до рядка 27 декларації поточного звітного (податкового) періоду» у сумі 1 006 687 грн.;

- графи 8-10 «Збільшено/зменшено залишок від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу на підставі податкового повідомлення-рішення» таблиці 1 додатку 2 до податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року у сумі 17 928 741 грн., який складається з податкового повідомлення-рішення форми В2 від 04.07.2012р. № у сумі 17 928 741 грн., на підставі якого зменшено залишок від`ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, та одночасно збільшено суму бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов`язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів;

- графа 11 «Збільшено/зменшено залишок від`ємного значення на підставі уточнюючого розрахунку, поданого за звітні (податкові) періоди до 01 лютого 2015 року» у сумі 718 394 грн.

Згідно уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок (вх. № від 30.04.2015) до декларації з ПДВ за лютий 2015 року підприємством самостійно зменшено зазначений показник по рядку 29 до суми 5700 грн.

Згідно додатку 2 до уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 22.06.2015р. (вх. №) до декларації з ПДВ за лютий 2015 року залишки від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів до 01 лютого 2015 року складаються з:

- від`ємного значення, що підлягає зарахуванню до податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 20.2 декларації за січень 2015 року) (графа 2) в сумі 0 грн.;

- сум залишку від`ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації за січень 2015 року) (графа 3) у загальній сумі 25 887 080 грн., у тому числі за січень 2015 року - 2 661 623 грн., за грудень 2014 року - 516 435 грн., за червень 2010 року - 1 876 492,50 грн., за лютий 2010 року - 229 915,85 грн., за грудень 2009 року - 918 666,98 грн., за вересень 2009 року - 1 749 506 грн., за липень 2012 року - 17 928 741 грн., за грудень 2014 року - 5 700 грн.;

- сум задекларованих до бюджетного відшкодування в рахунок зменшення податкових зобов`язань з податку наступних звітних (податкових) періодів, які залишились непогашеними станом на 01 лютого 2015 року (графа 4) в розмірі 0 грн.;

- залишків сум податку, що були заявлені платниками податку до бюджетного відшкодування та залишились непогашеними станом на 01 лютого 2015 року (графа 5) в сумі 0 грн.

Перевіркою включених до графи 6 таблиці 1 додатку 2 до уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 22.06.2015р. (вх. №) до декларації з ПДВ за лютий 2015 року сум залишку від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів станом на початок поточного звітного (податкового) періоду встановлено, що задекларований показник складається із значень графи 3 «суми залишку від`ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації за січень 2015 року)».

Графи 8-10 «Збільшено/зменшено залишок від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу на підставі податкового повідомлення-рішення» таблиці 1 додатку 2 до уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 22.06.2015р. (вх. №) до декларації з ПДВ за лютий 2015 року ТОВ «Бандурський олійноекстракційний завод» не заповнювались - графа 10 дорівнює нулю.

Таким чином, перевіркою встановлено, що додаток 2 до декларації з ПДВ за лютий 2015 року подано ТОВ «Бандурський олійноекстракційний завод» двічі:

- перший раз у складі додатку до декларації з ПДВ (вх. № від 20.03.2015);

- другий раз у складі уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок (вх. № від 22.06.2015).

При цьому, товариством у додатку 2 до декларації з ПДВ за лютий 2015 року (вх. № від 20.03.2015р.), та у додатку 2 до уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок (вх. № від 22.06.2015р.) до даної декларації не задекларувало у графі 4 «Суми задекларовані до бюджетного відшкодування в рахунок зменшення податкових зобов`язань з податку наступних звітних (податкових) періодів, які залишились непогашеними станом на 01 лютого 2015 року» суму до відшкодування в рахунок зменшення податкових зобов`язань з податку наступних звітних (податкових) періодів у розмірі 17 928 741 грн.

Враховуючи викладене, за висновками перевіряючих, ТОВ «Бандурський олійноекстракційний завод» не мало права декларувати зазначену суму у розділах III та IV декларацій з ПДВ за лютий 2015 року та у подальших податкових періодах, а також здійснювати зменшення суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками звітного періоду з урахуванням залишку від`ємного значення попереднього звітного періоду та сплачується до державного бюджету.

Зазначені висновки податкового органу стали підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення по формі «В2» від 27.06.2018р. №, яким підприємству було збільшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 17 928 741 грн.

Суд першої інстанції визнав необґрунтованими висновки податкового органу у відповідній частині, зазначивши, що сума від`ємного значення, відображена в додатку 2 декларації з ПДВ за лютий 2015р., була включена товариством до податкового кредиту на законних підставах, що підтверджено позаплановими документальними перевірками, результати яких оформлено актами №718/15/32390305 від 27.06.2012р., №475/22/32390305 від 15.01.2013р., №1651/22/32390305 від 25.06.2014р. та довідкою №93/15/32390305 від 10.04.2015р. При цьому, питань щодо правильності формування податкового кредиту в попередні періоди не виникало. Також, судом встановлено, що камеральна перевірка не виявила порушень при перевірці декларації за лютий 2015 року. Роз`яснень ДФС по відображенню від`ємного значення нарахованого в КОР відповідно до повідомлення рішення «В2» в декларації ні на момент подання податкової декларації а лютий 2015 року, а ні на сьогодні немає, що, за висновками суду, свідчить про те, що відповідне питання залишається неузгодженим з боку законодавця. Суми, задекларовані позивачем до бюджетного відшкодування в рахунок зменшення податкових зобов`язань з податку відображено правомірно, але помилково включено не в той графі. Однак, помилка, допущена під час заповнення декларації, за висновками суду, не може позбавити платника права на податковий кредит, гарантований п.198.2 ст.198 ПК України.

Також, при вирішенні спору судом першої інстанції враховано висновок судово-економічної експертизи на замовлення учасника справи №291 від 30.05.2019 року, згідно якого ТОВ «Бандурський олійноекстракційний завод» не порушувались вимоги Податкового кодексу України, даними податкової звітності позивача підтверджено відповідність його дій при заповненні Додатку 2 до декларації з ПДВ за лютий 2015 року вимогам Порядку формування та погашення сум залишків від`ємного значення звітних (податкових) періодів до 01.02.2015 року, визначених пунктом 33 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України.

За висновками суду першої інстанції, оскільки підприємством не завищено від`ємне значення з ПДВ, тому підстав для зменшення податкового кредиту на суму 17 928 741 грн. немає.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, сума, правильність відображення ТОВ «Бандурський олійноекстракційний завод» якої в податковій звітності ставить під сумнів контролюючий орган, була сформована на підставі акту податкової перевірки від 27.06.2012р. №718/15/32390305 Первомайської ОДПІ Миколаївської області. На підставі вказаного акту Первомайською ОДПІ Миколаївської області було прийнято податкове повідомлення-рішення по формі «В2», яким товариству було збільшено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість в розмірі 17928741 грн.

До 2015 року дана сума обліковувалася на картковому рахунку ТОВ «Бандурський олійноекстракційний завод».

У зв`язку із запровадженням системи електронного адміністрування податку на додану вартість обсяги коригування податкових зобов`язань з податку на додану вартість згідно зі статтею 192 розділу V ПК України (збільшення та/або зменшення податкових зобов`язань) відображаються в окремих рядках розділу І декларації залежно від дати виникнення податкових зобов`язань, що коригуються (до 1 лютого 2015 року та після 1 лютого 2015 року).

У рядку 20.3 розділу ІІІ декларації вказується сума, на яку збільшено/зменшено залишок від`ємного значення, сформованого після 1 лютого 2015 року, за результатами перевірки контролюючого органу.

Наведене дає підстави для висновку, що питання, які контролюючий орган досліджував в акті перевірки №41/28-10-49-14/32390305 від 31.05.2018 року, стосувалися порядку заповнення податкової звітності з податку на додану вартість, в тому числі податкових декларацій та уточнюючих розрахунків до податкових декларацій з ПДВ. При цьому, формування податкового кредиту та податкових зобов`язань не ставиться під сумнів.

При цьому, вказані у податковому повідомленні-рішенні за формою «В2» суми мають статус бюджетного відшкодування, яке зараховується у зменшення податкових зобов`язань з ПДВ у наступних податкових періодах.

Згідно вимог податкового законодавства, що діяло до 01.02.2015р., суми вказані у податковому повідомленні-рішенні за формою «В2» відображали у податковій декларації з ПДВ у такий спосіб: на таку суму зменшувалося значення ряд. 24 податкової декларації з ПДВ, яке зі знаком «-« відображалося в рядку 21.3 податкової декларації з ПДВ у податковому періоді, в якому отримано повідомлення-рішення за формою «В2». Ця сума заниженого бюджетного відшкодування підлягала перенесенню до інтегрованої картки платника і надалі брала участь у погашенні податкових зобов`язань з ПДВ такого платника податків у порядку календарної черговості виникнення таких переплат.

Відповідно до положень ст.200 Податкового кодексу України право на отримання бюджетного відшкодування реалізується шляхом відповідного заповнення податкової декларації.

Варто зазначити, що в акті перевірки вказано, що перевіркою повноти визначення ТОВ «Бандурський олійноекстраційний завод» податкових зобов`язань за період з 01.01.2014р. по 31.12.2017р. не встановлено їх заниження або завищення.

Відповідно до положень п. 33 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, які діють з 01.02.2015р. згідно із Законом України №71-VIII від 28.12.2014р.: за вибором платника податку, який він відображає у заяві, що подається у складі податкової декларації, непогашені залишки сум податку на додану вартість, що були заявлені платниками податку до бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року, задекларовані до бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року в рахунок зменшення податкових зобов`язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів, від`ємне значення суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 цього Кодексу, та залишок від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів після бюджетного відшкодування, задекларовані платниками податку за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року:

а) або без проведення перевірок, передбачених статтею 200 цього Кодексу, збільшують розмір суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначену пунктом 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу, з одночасним збільшенням розміру суми податкового кредиту у податковій декларації за звітний (податковий) період, в якому було здійснено таке збільшення. Суми такого від`ємного значення та/або бюджетного відшкодування можуть бути перевірені контролюючим органом у загальновстановленому порядку;

б) або підлягають поверненню платнику у порядку, визначеному статтею 200 Кодексу у редакції, що діяла станом на 31 січня 2014 року.

В матеріалах справи містяться Декларація з податку на додану вартість за січень 2015 та уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок. Значення рядків 22 та 24 останнього уточнюючого розрахунку є ідентичними і дорівнює сумі 3181040,00 грн., яка складається із сум: 516435,00 грн. (залишок від`ємного значення попереднього звітного періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного податкового періоду, січень 2015); 2664547,00 грн. (від`ємне значення, різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду, січень 2015).

Відповідно до структури Декларації з податку на додану вартість, що подавалась платниками податку з 01.02.2015р. рядки 26, 27, 29 та 31 містяться в розділі IV «Погашення залишків сум від`ємного значення звітних (податкових) періодів до 01 лютого 2015 року» Декларації. Значення рядка 31 «сума непогашеного від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду» є розрахунковою, а саме: рядок 26-рядок 27+ рядок 28(+ чи-)+рядок 29(+ чи-)- рядок 30). Сума, зазначена в рядку 31 переноситься до рядка 26 наступного звітного (податкового) періоду. Дані розділу IV заповнюються на підставі даних Додатків 2 та 4.

Відповідно до вимог Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014р. №966 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 23.01.2015р. №13) розділ IV «Погашення залишків сум від`ємного значення звітних (податкових) періодів до 01 лютого 2015 року» заповнюється лише у декларації 0110 наступним чином:

3) у рядку 26 декларації за лютий 2015 року (І квартал 2015 року) вказуються суми:

від`ємного значення, що підлягає зарахуванню до податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 20.2 декларації за січень 2015року/IVквартал 2014року);

залишку від`ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу звітного (податкового) кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації за січень 2015 року / IV квартал 2014 року);

задекларовані до бюджетного відшкодування в рахунок зменшення податкових зобов`язань з податку наступних звітних (податкових) періодів, які залишились непогашеними станом на 01 лютого 2015 року;

залишки сум податку, що були заявлені платниками податку до бюджетного відшкодування та залишились непогашеними станом на 01 лютого 2015 року.

4) у рядку 27 вказується сума від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, на яку у поточному звітному (податковому) періоді збільшено суму податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні /розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначену пунктом 200.3 статті 200 розділу V Кодексу (рядок «Усього, в т.ч.:» графи 7 таблиці 1 (Д2) (додаток2));. Значення рядка 20.2 відповідає значенню рядка 27;

5) у рядку 28 вказується збільшення/зменшення залишку від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу;

6) у рядку 29 вказується сума збільшення/зменшення залишку від`ємного значення на підставі уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок;

7) у рядку 30 вказується сума залишку від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (рядок 4 таблиці 2 (Д2) (додаток 2));

8) у рядку 31 вказується сума непогашеного від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду (рядок 26 -рядок 27 + рядок 28 (+ чи -) + рядок 29 (+ чи-) -рядок 30). Значення рядка 31 декларації переноситься до рядка 26 наступного звітного (податкового) періоду;

9) при заповненні рядків 26 - 31 обов`язковим є подання (Д2) (додаток 2).

При цьому, роз`яснення щодо складання податкової звітності з податку на додану вартість з 01.02.2015р. наведені у листі Державної фіскальної служби України від 06.03.2015р. №7796/7/99-99-19-03-02-17 «Про окремі особливості складання податкової звітності з податку на додану вартість за звітні періоди, починаючи з лютого 2015 року, та наступні звітні періоди», зі змісту яких слідує, що для коректного заповнення сум декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року та подальші податкові звітні періоди, потрібно:

- врахувати відповідні показники податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2015 року;

- для сум, які вказуються в графах 4 та 5 таблиці 1 додатка 2 (Д2) до дати подання такої декларації звернутися до контролюючого органу для звірки залишків від`ємного значення станом на 01.02.2015 у розрізі податкових періодів їх виникнення.

Однак, ні в Порядку №966 від 23.09.2014р., ні в листі Державної фіскальної служби України від 06.03.2015 не зазначено про суми збільшення бюджетного відшкодування, які були встановлені податковим органом в ході контрольних перевірок та вказані у податковому повідомленні-рішенні за формою «В2» до 01.02.2015р. Суми зазначені у повідомленні-рішенні форми «В2» проводились у КОР (картці обліку розрахунків) (збільшення суми ПДВ за результатами перевірки контролюючого органу). Ці суми ПДВ використовувалися для зменшення податкових зобов`язань у наступних звітних (податкових) періодах, не підпадали під зміну напрямку відшкодування і не могли бути відшкодовані на рахунок платнику у банку. До лютого 2015 року такі суми обліковувалися на картковому рахунку підприємства.

Як вбачається з матеріалів справи, до податкових Декларацій з податку на додану вартість та уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за період до 01.02.2015р. підприємством дані суми не враховувалися.

Зазначене дає підстави для висновку, що на момент складання Декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року питання врахування сум, визначених у податковому повідомленні-рішенні за формою «В2», що у розумінні положень п. 200.6 Податкового кодексу України мають статус бюджетного відшкодування, яке зараховується у зменшення податкових зобов`язань з ПДВ у наступних податкових періодах, є законодавчо неврегульованим. Ні Порядок №966 від 23.09.2014р., ні лист Державної фіскальної служби України від 06.03.2015 №7796/7/99-99-19-03-02-17 не містять чіткого визначення, як враховувати відомості з КОР щодо сум ПДВ нарахованих відповідно до повідомлення-рішення форми «В2» та які платником податку раніше не декларувались, як не визначено чіткого механізму врахування сум збільшення бюджетного відшкодування, які були встановлені податковим органом в ході контрольних перевірок та вказані у податковому повідомленні-рішенні за формою «В2» до 01.02.2015р. і не відображених станом на 01.02.2015р. у Деклараціях з податку на додану вартість.

Враховуючи, що у розумінні положень п.200.6 ст.200 Податкового кодексу України вказані у податковому повідомленні-рішенні за формою «В2» суми мають статус бюджетного відшкодування, яке зараховується у зменшення податкових зобов`язань з ПДВ у наступних податкових періодах, підприємство скористалось своїм правом в рамках положень п.33 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України віднести суму у розмірі 17928741,00 грн. до обліку сум залишків від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів до 01.02.2015р. шляхом внесення даної суми до графи 10 таблиці 1 Додатку 2 до податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року.

В матеріалах справи міститься Уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок до неї № від 22.06.2015р., поданий підприємством до Податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року. До даного Уточнюючого розрахунку наданий Розрахунок суми залишку від`ємного значення попередніх податкових періодів до 01 лютого 2015 року (Д2) - Додаток 2 до податкової декларації з податку на додану вартість. В таблиці 1 «Облік сум залишків від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів до 01 лютого 2015 року» Додатку 2 згідно вимог Податкового кодексу України в розділі «Суми залишку від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів станом на початок поточного звітного (податкового) періоду», підприємством, крім інших, відображена сума у розмірі 17928741,00 грн., яка була встановлена Актом від 27.06.2012р.

Відображення даної суми не суперечить вимогам п.200.6 ст.200 Податкового кодексу України.

Таким чином, даними податкової звітності ТОВ «Бандурський олійноекстраційний завод» підтверджено відповідність його дій при заповненні додатку №2 до Декларації з ПДВ за лютий 2015 року вимогам порядку формування та погашення сум залишків від`ємного значення звітних (податкових) періодів до 01 лютого 2015 року, визначених пунктом 33 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України.

В матеріалах справи містяться копії Декларацій з податку на додану вартість з уточнюючими розрахунками за період з лютого 2015 року по квітень 2015 року. Аналізуючи дані таблиці № 2 встановлено, що:

- відповідно до останнього уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок № від 22.06.2015р. за лютий 2015 року, показники, які враховуються при обчисленні суми податку на додану вартість за відповідні періоди, підприємством не змінювалися, сума непогашеного від`ємного значення попередніх звітних (податкових періодів) на кінець поточного звітного (податкового) періоду, задекларована в рядку 31 залишалась незмінною у розмірі 24880393,00 грн. Про це свідчать прочерки в графах «показник, який уточняється», «уточнений показник» та «різниця» уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 22.06.2015р. Підприємство лише змінило розташування даних у додатку 2 до податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року, а саме: суму 17928741,00 грн. у графі 4 таблиці 1 додатку 2 до Декларації з податку на додану вартість як «суму задекларовану до бюджетного відшкодування ц розрахунок зменшення податкових зобов`язань з податку наступних звітних (податкових) періодів, які залишились непогашеними станом на 01 лютого 2015 року»;

- останній уточнюючий розрахунок № від 22.06.2015р. до Декларації з податку на додану вартість за березень 2015 також не змінив показники, які враховуються при обчисленні суми податку на додану вартість за відповідні періоди підприємством, сума рядку 26 «Суми залишку від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на початок поточного звітного (податкового) періоду залишилась у розмірі 24880393,00 грн.; сума рядку 27 «Сума залишку від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, на яку в поточному звітному (податковому) періоді збільшено суму податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні і розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначену пунктом 200-1.3 статті 200-1 ПК України залишилась у розмірі 6945952,00 грн.; сума рядку 31 «Сума непогашеного від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду залишилась у розмірі 17934441,00 грн.;

- останній уточнюючий розрахунок № від 17.02.2016р. до Декларації з податку на додану вартість за квітень 2015 зафіксував наступні показники у рядках: рядок 26 «Суми залишку від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на початок поточного звітного (податкового) періоду» у розмірі 17940311,00 грн.; рядок 27 «Сума залишку від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів , на яку в поточному звітному (податковому) періоді збільшено суму податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні і розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначену пунктом 200-1.3 статті 200-1 розділу ПК України» у розмірі 10000000,00 грн.; рядок 29 «Збільшено/зменшено залишок від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на підставі уточнюючих розрахунків» у розмірі 0,00 грн.; рядок 31 «Сума непогашеного від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду у розмірі 7940311,00 грн.

Також, при вирішенні спору колегія суддів враховує, що сума від`ємного значення, відображена в додатку 2 декларації з ПДВ за лютий 2015р. була включена до податкового кредиту позивачем на законних підставах, що підтверджено позаплановими документальними перевірками, результати яких оформлено актом №718/15/32390305 від 27.06.2012р., актом №475/22/32390305 від 15.01.2013р., довідкою №93/15/32390305 від 10.04.2015р., актом №1651/22/32390305 від 25.06.2014р. Питань правильності формування податкового кредиту в попередні періоди не виникало. Крім того, камеральна перевірка не виявила порушень при перевірці декларації за лютий 2015р.

При прийнятті оскаржуваного судового рішення судом першої інстанції враховано висновок експерта №291 судово-економічної експертизи від 30.05.2019р., складений на замовлення ТОВ «Бандурський олійноекстраційний завод». На вирішення експерта, серед іншого, поставлено питання:

- чи підтверджуються даними податкової звітності ТОВ «Бандурський олійноекстраційний завод» відповідність дій при складанні додатку №2 до декларації з ПДВ за лютий 2015 року вимогам порядку формування та погашення сум залишків від`ємного значення звітних (податкових) періодів до 01 лютого 2015 року, визначених пунктом 33 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України?

- чи підтверджуються документально висновки акту від 31.05.2018р. №41/28-10-49-14/32390305 щодо: заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 17 200 308 грн., в тому числі за червень 2015 року у сумі 16421119 грн., за листопад 2017 року в сумі 195235 грн., за грудень 2017 року в сумі 583954 грн. (без урахування суми 7762 грн. за грудень 2016 року); завищення суми відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за грудень 2017 року в розмірі 728433 грн.?

Згідно висновку експерта №291 від 30.05.2019р. даними податкової звітності ТОВ «Бандурський олійноекстраційний завод» підтверджено відповідність дій при складанні додатку №2 до декларації з ПДВ за лютий 2015 року вимогам порядку формування та погашення сум залишків від`ємного значення звітних (податкових) періодів до 01 лютого 2015 року, визначених пунктом 33 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України, а висновки акту від 31.05.2018р. №41/28-10-49-14/32390305 про заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 17 200 308 грн., і щодо завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за грудень 2017 року в розмірі 728433 грн. документальне не підтверджуються.

Відповідно до п.2 ч.2 с.72 КАС України висновок експерта є одним із способів доказування в адміністративному судочинстві.

В апеляційній скарзі апелянт вважає необґрунтованим врахування вказаного висновку експерта при вирішенні даного спору з посиланням на те, що відповідний висновок має окремі неточності та суперечності. Колегія суддів, надаючи правову оцінку таким доводам апелянта, звертає увагу, що ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року було призначено по справі судову економічну експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. На вирішення експертизи поставлено питання, які були предметом вирішення експерта, за наслідками чого складено висновок №291 від 30.05.2019р.

Однак, судовими експертами Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України складено повідомлення про неможливість проведення судової експертизи №37Е від 20.08.2019 року. У повідомленні зазначено, що висновок акту від 31.05.2018р. №41/28-10-49-14/32390305 про заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 17 208 070 грн. та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за грудень 2017 року в розмірі 728433 грн. зроблено податковим органом без дослідження та врахування первинних документів платника податків.

Принцип «належного урядування», який висвітлено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 року у справі «Рисовський проти України», передбачає покладення на державні органи обов`язку запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

На підставі викладеного у сукупності та з урахуванням Висновку судового експерта №291 від 30.05.2019р., колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо безпідставного зменшення податковим органом ТОВ «Бандурський олійноекстраційний завод» розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на 728 433 грн., а також збільшення на 17 208 070 грн. суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість та нарахування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 4 302 017,50 грн.

Доводи апеляційної скарги Офісу великих платників податків ДПС висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги відповідача та скасування рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2020 року було задоволено клопотання відповідача про відстрочення сплати судового збору та відстрочено Офісу великих платників податків ДПС сплату судового збору в сумі 501 239,92 грн. за подання апеляційної скарги на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року - до ухвалення судового рішення по суті справи.

Частиною 2 статті 133 КАС України передбачено, що якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

З огляду на те, що сплату судового збору відстрочено відповідачу до ухвалення судового рішення у справі, та враховуючи, що відповідачем до цього моменту не здійснено сплати відстроченої суми, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача несплаченої суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 133, 139, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року без змін.

Стягнути з Офісу великих платників податків ДПС (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11Г, ) до Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у сумі 501 239,92 грн. (п`ятсот одна тисяча двісті тридцять дев`ять гривень 92 копійок).

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя Бойко А.В.
Судді Федусик А.Г. Шевчук О.А.