Справа № 140/7548/20
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2020-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року ЛуцькСправа № 140/7548/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 25.02.2020 № 66 про відмову в призначенні пенсії та зобов`язання відповідача призначити пенсію із зменшенням пенсійного віку, відповідно до пункту 2 статі 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з 07.02.2020.

Ухвалою суд від 03.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з народження та до 20.06.1989 (за виключенням періоду з 22.04.1986 по 10.06.1989 проходження військової служби) постійно проживав в селі Хотешів Камінь-Каширського району Волинської області, а з 26.12.1991 по даний час проживає в селі Котуш Камінь-Каширського району Волинської області, які віднесені до зони добровільного гарантованого відселення. Вважає, що має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, однак відповідач відмовив у її призначенні з тих підстав, що позивач працював в Поступельському лісництві Ратнівського лісхозу (на даний час ДП «Ратнівське лісомисливське господарство») в період з 25.07.1986 по 14.01.1992 та з 09.04.1992 по 06.12.1996, яке знаходиться на території Ратнівського району, що не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Позивач вважає рішення відповідача протиправним та просить задовольнити позов.

У відзиві на позов відповідач його вимог не визнав. Свої заперечення обґрунтував тим, що позивачу було відмовлено у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку згідно зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у зв`язку з тим, що не виконуються умови про період проживання або роботи у зоні гарантованого добровільного відселення.

Відповідач стверджує, що відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 працював з 08.02.1984 по 23.04.1984, з 25.07.1986 по 14.01.1992 та з 09.04.1992 по 06.12.1996 в ДП «Ратнівське лісомисливське господарство», що не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, а відтак права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку як потерпілий внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії не має.

Відтак, позивачу було правомірно відмовлено у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку. Керуючись викладеним, відповідач просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є потерпілим від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с.5).

17.02.2020 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення йому пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та подав відповідні документи.

ГУ ПФУ у Волинській області листом від 27.03.2020 № 0300-0315-8/7348 повідомлено ОСОБА_1 про прийняття рішення № 66 від 25.02.2020, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відмова мотивована тим, що на момент звернення ОСОБА_1 досяг 54-річного віку. Відповідно до статті 55 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсії із зменшенням пенсійного віку призначаються особам, з числа потерпілих від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зокрема: - які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсія призначається із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, на три роки та додатково на один рік за два роки проживання, роботи, але не більше як шість років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Згідно із довідкою Хотешівської селищної ради від 24.01.2010 № 229, яка видана на підставі господарських та будинкових книг за 1986-2020 роки, ОСОБА_1 був зареєстрований та проживав в с. Хотешів Камінь-Каширського району з 22.04.1986 по 10.06.1989 та з 26.12.1991 по даний час в с. Котуш Камінь-Каширського району, які віднесені до зони гарантованого добровільного відселення.

Згідно із записами трудової книжки від 07.02.1984 та уточнюючої довідки від 29.01.2020 № 06-24/59-20 ОСОБА_1 працював з 08.02.1984 по 23.04.1984, з 25.07.1986 по 14.01.1992 та з 09.04.1992 по 06.12.1996 в ДП «Ратнівське лісомисливське господарство», що не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Враховуючи факт роботи на території, яка не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.11).

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV тут і надалі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника (частина перша статті 9 Закону №1058-IV).

Зокрема, як визначено частиною першою статті 26 Закону №1058-IV право на пенсію за віком, особи набувають при досягненні 60-річного віку за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-XII від 28 лютого 1991 року (далі Закон №796-XII).

Статтею 15 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII) визначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України Про пенсійне забезпечення.

За змістом пункту 3 частини першої статті 11 Закону №796-XII до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

У пункті 3 частини першої статті 14 Закону №796-XII визначено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

Згідно зі статтею 49 Закону №796-XII пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені статтею 55 Закону №796-XII.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Пунктом 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання або роботи, але не більше 6 років.

При цьому приміткою до цього пункту визначено, що початкова величина зниження пенсійного віку (3 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і цього Закону (частина третя статті 55 Закону №796-XII).

Із аналізу наведеної правової норми вбачається, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Аналогічна правова позиція міститися у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №556/1153/17, від 11.04.2018 у справі №565/1829/17 та враховується при вирішенні цієї справи в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, згідно якої при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Відповідно до вимог статті 15 Закону №796-XII підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №501 від 25 серпня 1992 року та Постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 Про порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи видача посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи провадиться державними адміністраціями областей.

Згідно з пунктом 2 Постанов Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51, та №501 від 25 серпня 1992 року Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи посвідчення є основним документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, іншими актами законодавства.

Належність позивача до особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи 3 категорії ніким не оспорювалась, а тому посвідчення є чинним і воно вказує на те, що позивач має право на користування пільгами, встановленими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Суд зазначає, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право на користування пільгами встановленими Законом №796-ХІІ, у тому числі призначення пенсій зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, видане уповноваженим органом.

Згідно з абзацом 5 підпункту 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 до заяви про призначення пенсії за віком, серед інших, додаються документи, які підтверджують особливий статус особи, а саме, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).

Матеріалами справи підтверджено, що для призначення пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи позивачем було надано до ГУ ПФУ у Волинській області, зокрема, посвідчення громадянина, який постійно працював чи працює, або проживав чи проживає у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення у 1986-1993 роках серії Б №066386 від 31.03.1993, категорія 3, видане Волинською облдержадміністрацією, довідку ДП «Ратнівське лісомисливське господарство» від 28.02.2020 № 06-24/101-20, довідку Хотешівської сільської ради від 24.01.2010 №229.

Однак відповідачем при вирішенні питання про призначення пенсії позивачу зі зменшенням пенсійного віку не була взята до уваги довідка ДП «Ратнівське лісомисливське господарство» від 28.02.2020 № 06-24/101-20 та відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 з тих підстав, що ДП «Ратнівське лісомисливське господарство» не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Як слідує з довідки ДП «Ратнівське лісомисливське господарство» від 28.02.2020 № 06-24/101-20, ОСОБА_1 працював в Поступельському лісництві у такі періоди: з 25.07.1986 по 14.04.1989 робітником на рубках догляду за лісом та з 09.04.1992 по 06.12.1996 старшим майстром та майстром лісу. Згідно Проектів організації та розвитку лісового господарства державного підприємства «Ратнівське лісомисливське господарство» територія обходів Поступельського лісництва, на якій працював ОСОБА_1 в ці періоди відносилась до Хотешівської сільської ради Камінь-Каширського району.

В той же час, відповідно до довідки Хотешівської сільської ради 24.01.2010 №229, ОСОБА_1 дійсно з 22.04.1986 по 10.06.1989 був зареєстрований і постійно проживав у АДРЕСА_1 та з 26.12.1991 по даний час зареєстрований і постійно проживає у АДРЕСА_2 , яке віднесене до зони гарантованого добровільного відселення третьої категорії відповідно до статті 14 (п.3) Закону №796-ХІІ.

Факт проживання ОСОБА_1 у вказані періоди в с. Хотешів та с. Котуш Камінь-Каширського району Волинської області підтверджується також довідкою ГУ ПФ України у Волинській області від 10.02.2020 №202/2 позапланової перевірки Хотешівської сільської ради у висновку якої вказано, що при перевірці з питань дотримання вимог законодавства щодо достовірності поданих відомостей для призначення (перерахунку) пенсії ОСОБА_1 згідно довідки від 24.01.2020 №229 про реєстрацію проживання в с. Хотешів та с. Котуш Камінь-Каширського району, що відноситься до зони гарантованого добровільного відселення відповідно до п. 3 ст. 14 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи протягом періодів з 22.04.1986 по 10.06.1989 та з 26.12.1991 по 24.02.2020 згідно погосподарських книг Хотешівської сільської ради, с. Хотешів та с. Котуш за 1986-2020 роки та будинкової книги, у яких дійсно вчинені записи реєстрації проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Хотешів та с. Котуш протягом періодів з 22.04.1986 по 10.06.1989 та 26.12.1991 по 24.02.2020.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію Законів Української РСР Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи та Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи № 106 від 23.07.1991 с.Хотешів Камінь-Каширського району Волинської області віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Відтак, твердження відповідача про те, що ДП «Ратнівське лісомисливське господарство» не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення є помилковими.

Верховний Суд у постановах від 27.02.2018 у справі №344/9789/17, від 28.03.2018 у справі №333/2072/17 (2а/333/122/17), від 08.05.2018 у справі № 708/1022/17, від 23.05.2018 у справі №398/3509/16-а висловив правовий висновок щодо застосування положень статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який враховується при вирішенні цієї справи в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, згідно якої при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Так, Верховний Суд вказав, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи. Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Суд наголошує, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 р. прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, чи таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, і віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія Б.

Отож, видача позивачу посвідчення громадянина, який постійно працював чи працює, або проживав чи проживає у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення у 1986-1993 роках серії Б №066386 від 31.03.1993, категорія 3 уже підтверджує той факт, що станом на 1 січня 1993 року він проживав в зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років.

Разом з тим, суд зазначає, що оскільки довідкою Хотешівської сільської ради 24.01.2010 №229 підтверджено фактичне проживання позивача з 22.04.1986 по 10.06.1989 у визначеному населеному пункті, а довідкою ДП «Ратнівське лісомисливське господарство» - місце роботи в період з 25.07.1986 по 14.04.1989 та з 09.04.1992 по 06.12.1996 на території Хотешівської сільської ради Камінь-Каширського району, це свідчить про можливість застосування до позивача початкової величини зниження пенсійного віку на 3 роки, передбаченої статтею 55 Закону №796-XII, так як обов`язковою умовою для такого застосування є постійне проживання особи у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на ЧАЕС (з 26.04.1986) по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Отже, висновки відповідача про не віднесення ДП «Ратнівське лісомисливське господарство» до зони гарантованого добровільного відселення є безпідставними, які належними і допустимими доказами не підтверджені.

Таким чином, ОСОБА_1 на території зони гарантованого добровільного відселення в селі Хотешів Камінь-Каширського району Волинської області був зареєстрований та фактично проживав з 22.04.1986 по 10.06.1989, працював з 25.07.1986 по 14.04.1989 та з 09.04.1992 по 06.12.1996, а в с. Котуш Камінь-Каширського району постійно зареєстрований та проживає з 26.12.1991 по даний час. Тому, на переконання суду, позивач має право на зменшення пенсійного віку на 5 років (згідно із статтею 55 Закону № 796-ХІІ - 1 рік за 2 роки проживання) та на застосування до позивача початкової величини зниження пенсійного віку на 3 роки. Тобто, пенсійний вік (60 років) для ОСОБА_1 підлягає зменшенню на 5 років.

Разом з тим, на момент звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії, йому виповнилося 54 роки, що вказує на передчасність звернення про призначення пенсії. Отже, умови щодо віку для призначення ОСОБА_1 пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ станом на 17.02.2020 (дата звернення із заявою про призначення пенсії) не виконуються. Тому помилковість висновків ГУ ПФУ у Волинській області щодо відсутності підстав для зменшення ОСОБА_1 пенсійного віку не вплинуло на прийняте рішення щодо відмови у призначенні йому з 08.02.2020 пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

Таким чином, встановлені судом обставини та аналіз норм чинного законодавства не дають підстав вважати, що рішення відповідача призвело до порушення прав ОСОБА_1 на пенсію. Відтак, підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, то судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк на апеляційне оскарження, визначений статтею 295 цього Кодексу, продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя Р.С. Денисюк