Справа № 620/1486/20
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2020-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 року Чернігів Справа № 620/1486/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та стягнення заборгованості,
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 (далі також відповідач ), в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 02.09.2016 в сумі 22604,47 грн;

- стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по невиплаті індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 02.09.2016 в сумі 22604,47 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач під час проходження служби позивача не провів усіх розрахунків, зокрема щодо виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 02.09.2016. Враховуючи наведене, вважає, що невиплата вказаних видів грошового забезпечення порушує права позивача.

Ухвалою суду від 04.05.2020 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Представник відповідача у встановлений судом строк надав відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на відсутність видатків на виплату індексації грошового забезпечення військовослужбовців у спірний період і, як наслідок, відсутності підстав для виплати позивачу індексації грошового забезпечення. Також просив врахувати позицію П`ятого апеляційного адміністративного суду у справі № 400/255/19, яка, на його думку, має бути врахована судом в силу ст. 242 КАС України, де суд у подібних спірних правовідносинах дійшов висновку, що захист прав необхідно здійснювати шляхом оскарження наказу про виключення позивача зі списків особового складу, а не у спосіб визначений позивачем та зауважив, що позивачем при подачі позовної заяви не сплачено судовий збір, оскільки позовні вимоги позивача не стосуються захисту його прав, як учасника бойових дій.

Розглянувши питання щодо звільнення позивача від сплати судового збору у спірних правовідносинах, то суд зазначає таке.

Відповідач посилається на те, що відповідно до положень пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674- VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Серед них немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами, подібними до тих, з якими звернувся позивач у цій справі

Однак з такими доводами відповідача суд не погоджується, оскільки відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 1282-XIII, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

У частині другій статті 2 Закону України Про оплату праці передбачено, що додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

У структуру заробітної плати входять інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми (частина третя статті 2 Закону України Про оплату праці).

Згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004 № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 за №114/8713 2.2.7. до складу фонду додаткової заробітної плати входять суми виплат, пов`язаних з індексацією заробітної плати працівників.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, індексація грошового забезпечення є складовою частиною додаткової заробітної плати і, у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, відповідно до наведених норм, позивач звільняється від сплати судового збору.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 02.09.2016 № 219 позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 та з 02.09.2016 знятий з забезпечення у зв`язку з переведенням до військової частини НОМЕР_4 .

Представником відповідача надано витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.07.2007 № 1 про анулювання умовного найменування військова частина польова пошта НОМЕР_3 та надано умовне найменування військова частина НОМЕР_1 .

Індексація грошового забезпечення позивачу за період з 01.12.2015 по 02.09.2016 не виплачувалась, що підтверджується довідками Військової частини НОМЕР_1 від 25.02.2020 № 143 (а.с.15) та від 18.05.2020 №366, наданими відповідачем разом з відзивом у справі.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вважаючи, що відповідачем не проведені відповідні виплати грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частини п`ятої статті 95 Кодексу законів про працю України, заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05 жовтня 2000 року № 2017-ІІІ (надалі - Закон № 2017-ІІІ), законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Відповідно до частини другої статті 19 Закону № 2017-ІІІ, державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 1282-XII (надалі - Закон № 1282-XII), зокрема індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 1282-XII, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно з пунктом 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (надалі - Порядок), індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до пункту 4 Порядку, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідач, як на підставу відмови у задоволенні позову, посилається на частину шосту статті 5 Закону № 1282-XII, згідно з якою проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік, проте будь-яких застережень щодо не проведення в зв`язку з цим індексації взагалі зазначена норма не містить.

З вищевикладених норм вбачається, що позивач має право на індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 02.09.2016, а тому суд вважає, що відповідачем вчинена протиправна бездіяльність щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за вказаний період.

При цьому позивачем розрахована сума заборгованості з виплати спірної індексації в сумі 22604,47 грн, однак докази щодо наявності заборгованості відповідача перед позивачем у цій сумі, не надано.

Крім того, відповідачем, на виконання положень статті 79 КАС України, не надано докази, що свідчать про відсутність можливості та наміру суб`єкта владних повноважень здійснити виплату позивачу індексації грошового забезпечення, з урахуванням чого суд вважає, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є саме зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 02.09.2016.

За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по невиплаті індексації грошового забезпечення за спірний період в сумі 22604,47 грн. задоволенню не підлягають.

Посилання відповідача на позицію П`ятого апеляційного адміністративного суду у справі № 400/255/19, яка, на його думку, має бути врахована судом відповідно до статті 242 КАС України, де суд у подібних правовідносинах дійшов висновку, що захист прав необхідно здійснювати шляхом оскарження наказу про виключення позивача зі списків особового складу, а не у спосіб визначений позивачем, суд вважає безпідставними, з огляду на таке.

Згідно частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Однак враховувати позиції, викладені у постановах суду апеляційної інстанції у подібних правовідносинах, вказаною нормою не передбачено.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, вимоги якої відповідачем не виконано.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

Підстави для відшкодування судових витрат відсутні, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 02.09.2016.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 02.09.2016.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 .

Повний текст рішення виготовлено 02 липня 2020 року.

Суддя І.І. Соломко