Справа № 520/11295/19
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2020-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 липня 2020 р. м. ХарківСправа № 520/11295/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Судді-доповідача: Донець Л.О.,

Суддів Калиновського В.А. , Мінаєвої О.М. ,

розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 по справі № 520/11295/19

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 задоволено частково адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

На зазначене рішення суду Заступником прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління ДПС у Харківській області подано апеляційну скаргу.

Вказана апеляційна скарга підлягає поверненню скаржнику, з огляду на наступне.

Згідно з ч.ч. ч. 3, 4 ст. 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Зазначені норми поширюються на всі стадії адміністративного судового процесу, стосуються позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг.

Отже, реалізація прокурором права на подання адміністративного позову потребує обґрунтування, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Правовий статус прокурора визначено Конституцією України та Законом України Про прокуратуру.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Під час звернення прокурора до суду, суд повинен з`ясувати підстави представництва інтересів держави.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, п. 27).

Суд звертав також увагу на категорії справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Зокрема, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, п. 35) ЄСПЛ висловив таку думку (у неофіційному перекладі):

"Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

Водночас, ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо Суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

Загальні підходи до оцінки підстав представництва прокурором інтересів держави в адміністративному судочинстві були сформульовані Верховним Судом у постанові від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17.

У цій постанові Суд звернув увагу, що зміст п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено. Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Інтереси держави охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом.

Пункт 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках. Тому необхідно з`ясувати, що мається на увазі під "виключним випадком" і чи є таким випадком ситуація у справі.

Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Суд звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 10.04.2019 по справі № 753/21690/17.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, виключно послання прокурора на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження є недостатніми для прийняття заяви (скарги) для розгляду.

У такому разі прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо).

Водночас, колегія суддів зазначає, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Вказаного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25.04.2018 (справа № 806/1000/17) та Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 (справа № 826/13768/16).

За матерілами справи, відповідач скористався правом подачі апеляційної скарги на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 року по справі № 520/11295/19.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2020 апеляційна скарга Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 по справі № 520/11295/19 залишена без руху та надано строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.02.2020 продовжено строк для усунення недоліків апеляційної скарги, встановлений ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2020 про залишення без руху апеляційної скарги, встановивши строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги - протягом десяти днів від дати отримання копії даної ухвали.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2020 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 року по справі № 520/11295/19 - повернуто скаржнику.

Підставою для залишення апеляційної скарги без руху відповідача стала неспроможність ним сплати судового збору.

Аналогічну підставу для захисту інтересів держави вказує у своїй апеляційній скарзі Заступник прокурора Харківської області.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідач не був позбавлений, відповідно до чинного законодавства, права повторного звернення до суду з апеляційною скаргою на зазначене рішення.

Чинним процесуальним законодавством передбачена наявність декількох процесуальних заходів, які б мав можливість зробити відповідач за даними обставинами, зокрема: подати повторно апеляційну скаргу, подати заяву про продовження строку на апеляційне оскарження судового рішення, оскаржити ухвалу про повернення апеляційної скарги.

Дані дії не були вчинені відповідачем.

Заступник прокурора Харківської області не надає оцінку відповідності чинному законодавству стану користування відповідачем своїми процесуальними правами під час апеляційного розгляду, зокрема їх суперечності вимогам закону тощо.

За змістом апеляційної скарги, відповідач своїм листом від 28.04.2020 № 9351/9/20-40-08-06 проінформував про наявність причин невиконання ухвали суду апеляційної інстанції та відсутності спроможності сплати судового збору.

Апеляційна скарга подана Заступником прокурора Харківської області засобами поштового зв`язку 22.06.2020, що підтверджується штампом поштового відділення на конверті.

У своїй апеляційній скарзі Заступник прокурора Харківської області не надає жодних пояснень з приводу того, чи отримав відповідач можливість сплатити судовий збір саме на час подання апеляційної скарги 22.06.2020.

За умови мінливого характеру такої підстави для захисту інтересів держави як неспроможність сплати судового збору за подання апеляційної скарги до суду, непозбавлення відповідача права повторно звернутися до суду з апеляційною скаргою та відсутності інших підстав порушення інтересів держави, аніж неспроможність відповідача сплатити судових збір, колегія суддів вважає можливим повернути апеляційну скаргу скаржника.

За приписами п. 7 ч. 1 ст. 169 КАС України заява повертається, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави.

При цьому, колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в ухвалах від 15.11.2018 по справі № 802/1002/17-а та від 05.11.2019 по справі № 2a-2487/08/0970.

За вказаних обставин, у зв`язку з встановленням відсутності обставин звернення прокурора до суду з цією апеляційною скаргою, остання підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 169, 296, 298, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 по справі № 520/11295/19 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Л.О. Донець
Судді В.А. Калиновський О.М. Мінаєва