Справа № 194/431/20
Суддя: Корягін В. О.
Дата ухвалення: 2020-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 194/431/20
Номер провадження № 2-а/194/8/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді Корягіна В.О.

за участю секретаря судового засідання Ніколайчук О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Сліпець С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження у залі суду міста Тернівки адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до посадової особи старшого лейтенанта поліції Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУНП у Дніпропетровській області Горгула Олександра Сергійовича, Головного управління національної поліції України в Дніпропетровській області, третя особа: Тернівський ВП Павлоградського ВП ГУНП у Дніпропетровській області, про визнання дій незаконними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, та закриття провадження по справі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до посадової особи старшого лейтенанта поліції Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУНП у Дніпропетровській областіГоргула Олександра Сергійовича, Головне управління національної поліції України в Дніпропетровській області, третя особа: Тернівський ВП Павлоградського ВП ГУНП у Дніпропетровській області,про визнання дій незаконними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, та закриття провадження по справі. Зазначив, що 27 березня 2020 року відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАА № 635787 та накладено штраф 425,00 грн. Так, відповідно вказаної постанови 27 березня 2020 року о 20-00 год. у м. Тернівка по вул. Харківська, 25д біля магазину АТБ ОСОБА_1 не увімкнув аварійну світлову сигналізацію при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з чим порушив п.п. 9.9е ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди його взагалі не було в автомобілі, тобто він ним не керував, а знаходився в магазині, а двигун автомобіля було вимкнено, коли ОСОБА_2 на автомобілі ВАЗ 21114 перед початком руху не переконався в безпечності руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з його автомобілем ВАЗ 2115.

Просить визнати дії старшого лейтенанта поліції Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУНП у Дніпропетровській областіГоргула О.С. щодо винесення відносно нього постанови серія БАА № 635787 від 27 березня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у вигляді штрафу у сумі 425,00 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП незаконними; постанову про адміністративне правопорушення серії БАА № 635787 від 27 березня 2020 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. скасувати; справу закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Крім того, 12 травня 2020 року позивач надав суду уточнення до адміністративного позову в якому доповнив свої позовні вимоги та просив стягнути з ОСОБА_3 сплачений ним судовий збір у сумі 420,40 грн.

Представник відповідача Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області надав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову, оскільки постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАА № 635787 на ОСОБА_1 у вигляді штрафу 425,00 грн. винесена правомірно. Вважає, що дільничій офіцер поліції Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУНП у Дніпропетровській області старший лейтенант поліції Горгула О.С. є уповноваженою посадовою особою органуНаціональної поліції на розгляд справи та винесення постанови про адміністративне правопорушення. Також зазначила, що Головне управління національної поліції в Дніпропетровській області не може бути співвідповідачем по справі, оскільки ОСОБА_3 на час складання постанови був суб`єктом владних повноважень та був наділений сукупністю прав і обов`язків посадової особи, закріплених за ним у встановленому законодавством порядку для здійснення покладених на нього функцій, а тому він і є належним відповідачем по справі.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на зазначені в позові підстави та наголосив, що судовий збір просить стягнути саме з ОСОБА_3 . Також зазначив, що він не керував автомобілем, а знаходився в магазині АТБ, а двигун автомобіля було вимкнено, натомість ОСОБА_2 на автомобілі перед початком руху не переконався в безпечності руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з його автомобілем ВАЗ 2115.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на зазначені в позові підстави та наголосив, що судовий збір просить стягнути саме з ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, але надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Представник третьої особи Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУНП у Дніпропетровській областів судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Натомість, суду надано довідку від 02 липня 2020 року за вих. № 51.3-4258 про те, що ОСОБА_3 з 01 квітня 2020 року переведений до УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст.77 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

В пункті 2 розділу ІІІ наказу №1395 від 07 листопада 2015 року затвердженого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» зазначено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст.122 КпАП України, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

У відповідності до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені частини перша, друга, третя і п`ята статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частиною першою другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Згідно принципу законності накладення адміністративного стягнення, підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності та застосування до неї заходів адміністративного стягнення є протиправність діяння (стягнення може бути накладено тільки тоді, коли в діянні особи встановлений склад правопорушення), а також протиправні діяння особи ознак правопорушення, передбачених конкретною правовою нормою, і кваліфікація цих діянь за відповідною статтею).

Згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Отже, ч.2 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність не за будь-яке порушення правил користування попереджувальними сигналами, а саме за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку. Дана норма не встановлює відповідальності за порушення правил користування попереджувальними сигналами при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно п. 9.9.е Правил дорожнього руху аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (ДТП).

В постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА № 635787 від 27 березня 2020 року, складеної ДОП Тернівського ВП ст. лейтенантом поліції Горгула О.С. зазначено, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21154 р/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , 27 березня 2020 року о 19-05 год. по вул. Харківська буд. 25д в м. Тернівка біля магазину АТБ не увімкнув аварійну світлову сигналізацію при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив п. 9.9.е ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. До постанови дадається відеозапис.

В матеріалах справи мається копія протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 251275, складений 27 березня 2020 року о 21-20 год. відносно ОСОБА_2 , з якого вбачається, що 27 березня 2020 року о 19-00 год. ОСОБА_2 по вул. Харківська буд. 27 в м. Тернівка, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21114 д/н НОМЕР_2 , перед початком руху не переконався в безпечності руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 21154 р/н НОМЕР_1 , в результаті чого останньому автомобілю завдано пошкодження лао-фарбового покриття переднього бамперу та завдано матеріальний збиток.

Окрім того, як зазначив позивач в судовому засіданні, він не керував автомобілем, а знаходився в магазині, а двигун його автомобіля було вимкнено, натомість ОСОБА_2 на автомобілі перед початком руху не переконався в безпечності руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з його автомобілем.

В судове засідання неодноразово викликалися відповідачі та третя особа, але жодного разу вони до суду не з`явилися та не надали суду доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА № 635787 від 27 березня 2020 року не зазначено технічний засіб, яким здійснено відеозапис.

Відповідно до вимог статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, в матеріалах справи відсутній будь-який доказ, як-то відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем пункту 9.9.е Правил дорожнього руху, що свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірність прийнятої ним постанови.

Відтак, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року по справі № 357/10134/17.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Не зазначення в постанові про накладення адміністративного стягнення технічного засобу, яким здійснено відеозапис (за його наявності), є порушенням приписів статті 283 КУпАП, оскільки частиною 3 статті 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього ружу, крім даних, визначених частиною 2 цієї статті повинна містити відомості, зокрема, про технічний запис, яким здійснено фото або відеозапис.

Бездоганне виконання суб`єктом владних повноважень процесуальних/процедурних норм є запорукою притягнення винної особи до відповідальності. Однак, порушення таких приписів може бути покладено в основу скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суд бере до уваги, що постанова у справі про адміністративне правопорушення містить лише відомості, внесені особою яка може бути зацікавленою, отже підтвердження зазначених фактів іншими безсторонніми особами матеріали справи не містять. На думку суду ця обставина обґрунтовано ставить під сумнів надання доказів відповідачем щодо вчинення правопорушення позивачем.

Аналогічна правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року по справі № 201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року по справі № 743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі № 524/5536/17.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією фіксування адміністративного правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до правової позиції Верховного суду, що викладена в постанові у справі №337/3389/16-а від 30 травня 2019 року, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

У справах «Нечипорчук і Йонкало проти України» (рішення від 21.04.2011 року) та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» (рішення від 06.12.1998 року) Європейський суд з прав людини наголосив, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи поза розумним сумнівом і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (п. 150 та 253 рішень відповідно).

Беручи до уваги принцип невинуватості особи, закріплений у Конвенції та Конституції України, та обов`язок суб`єкта владних повноважень доводити правомірність прийнятих ним рішень, закріплений у КАС України, суд вважає, що відповідачі жодним чином не довели правомірності оскаржуваної постанови, а тому у суду відсутні підстави вважати, що позивачем дійсно було вчинене адміністративне правопорушення внаслідок недотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Судом не беруться до уваги доводи представника відповідача Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області про те, що Головне управління національної поліції в Дніпропетровській області не може бути співвідповідачем по справі, оскільки ОСОБА_3 на час складання постанови був суб`єктом владних повноважень та був наділений сукупністю прав і обов`язків посадової особи, закріплених за ним у встановленому законодавством порядку для здійснення покладених на нього функцій, а тому він і є належним відповідачем по справі, оскільки дільничій офіцер поліції Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУНП у Дніпропетровській області старший лейтенант поліції Горгула О.С. є уповноваженою посадовою особою органуНаціональної поліції на розгляд справи та винесення постанови про адміністративне правопорушення, а відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом ураховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З наведених обставин, з урахуванням ч. 2 ст. 9 КАС України, ч. 3 ст. 286 КАС України, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП України не доведена, прийняте рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, за відсутності достатніх даних про вчинення правопорушення, відповідно постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 635787 від 27 березня 2020 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

В задоволенні позовних вимог в частині визнання дій старшого лейтенанта поліції Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУНП у Дніпропетровській області Горгула О.С. незаконними слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпАП відповідач має повноваження щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення і накладення адміністративних стягнень від імені органів Національної поліції, а згідно до ч. 3 ст. 286 КАС України місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, суд позбавлений можливості визнавати дії старшого лейтенанта поліції Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУНП у Дніпропетровській області Горгула О.С. незаконними.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 18 березня 2020 року по справі № 543/75/17, при поданні позовної заяви у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір підлягає сплаті за ставкою, визначеною у ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 420,40 грн. з Головного управління національної поліції України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУНП у Дніпропетровській області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 77, 139, 242-246, 286, 295 КАС України, ст.ст. 122 ч 2, 213, 222, 245, 247, 251, 252, 258, 268, 278, 279, 280, 283, 293 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до посадової особи старшого лейтенанта поліції Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУНП у Дніпропетровській області Горгула Олександра Сергійовича, Головного управління національної поліції України в Дніпропетровській області, третя особа: Тернівський ВП Павлоградського ВП ГУНП у Дніпропетровській області, про визнання дій незаконними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, та закриття провадження по справі, задовольнити частково.

Скасувати постанову серії БАА № 635787 від 27 березня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП - закрити.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання дій старшого лейтенанта поліції Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУНП у Дніпропетровській областіГоргула О.С. щодо винесення відносно ОСОБА_1 постанови серія БАА № 635787 від 27 березня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у вигляді штрафу у сумі 425,00 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП незаконними - відмовити.

Стягнути з Головного управління національної поліції України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУНП у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду, у відповідності до ст.ст. 286, 297 та пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень КАС України, подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у відповідності до ч. 2 ст. 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 06 липня 2020 року.

Головуючий суддя В.О. Корягін