Справа № 420/1720/20
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2020-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/1720/20
Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді доповідача Кравця О.О.
судді Домусчі С. Д.
судді Коваля М.П.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-2" до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов та зобов`язання скасувати заходи примусового виконання,-

ВСТАНОВИВ:

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ І РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ:

28.02.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Мрія-2" звернулось до суду з позовом до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та просило суд:

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Семченка Євгена Ігоровича від 16.07.2019 року за виконавчим провадженням №58959795 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 569,00 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Семченка Євгена Ігоровича від 17.07.2019 року за виконавчим провадженням №58959795 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 9438,86 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Семченка Євгена Ігоровича від 22.07.2019 року про відкриття виконавчого провадження №59607546 про стягнення з ТОВ «Мрія-2» виконавчого збору у розмірі 9438,86 грн., на підставі постанови за виконавчим провадженням №58959795 від 17.07.2019 р.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Семченка Євгена Ігоровича від 22.07.2019 року про відкриття виконавчого провадження №59607432 про стягнення з ТОВ «Мрія-2» виконавчого збору у розмірі 569,00 грн., на підставі постанови за виконавчим провадженням №58959795 від 16.07.2019 р.

Зобов`язати Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасувати заходи примусового виконання за виконавчими провадженнями №59607432 та №59607546 (у тому числі арешт майна та коштів ТОВ «Мрія-2»).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року адміністративний позов був задоволений у повному обсязі.

II. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ , УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ АПЕЛЯНТА ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Не погоджуючись з рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року, Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що судом 1-ї інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права та просив його скасувати.

Вимоги апеляційної скарги Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) обґрунтовує тим, що боржника було належним чином сповіщено про початок примусового виконання рішення та не було повідомлено державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником відповідно до ст.19 Закону України «Про виконавче провадження».

Також відповідач зазначає, що державним виконавцем у виконавчому провадженні №58959795 була винесена постанова про стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 569 грн., а не 9438,86 грн. та у виконавчому провадженні № 59607432 стягувались витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 569 грн., а не виконавчий збір.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 року без змін.

III. ПРОЦЕДУРА АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2020 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

IV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Судом 1-ої інстанції було встановлено, що рішенням Господарського суду Одеської області від №916/2357/17 позов Заступника керівника Одеської міської прокуратури №2 в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області до відповідача ТОВ «Мрія-2» про розірвання договору, витребування майна та стягнення 94388,58 грн. задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Мрія-2» () до державного бюджету 94388,58 грн. заборгованості з орендної плати.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25 лютого 2019 року по справі №916/2357/17 рішення Господарського суду Одеської області від 29.11.2018 р. по справі №916/2357/17 залишено без змін, апеляційну скаргу ТОВ «Мрія-2» м, Одеса без задоволення.

На виконання рішення Господарського суду Одеської області від 29.11.2018 року по справі №916/2357/17 було видано судовий наказ №916/2357/17 від 25.02.2019 року (дата видачі 11.03.2019 р.)

22.04.2019 р. головним державним виконавцем Першого Малиновського відділу ДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області Чуб К.О. було відкрито виконавче провадження №58959795, про стягнення з ТОВ «МРІЯ-2» 94 388,58 грн. за рішенням Господарського суду Одеської області від 29.11.2018 року по справі №916/2357/17.

22.07.2019 р. посадовою особою відповідача винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59607546 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 9438,86 грн., на підставі постанови за ВП №58959795 від 17.07.2019 року.

22.07.2019 р. посадовою особою відповідача винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59607432 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 569,00 грн. на підставі постанови по ВП №58959795 від 16.07.2019 року.

16.07.2019 р. посадовою особою відповідача винесено постанову за ВП №58959795 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 569,00 грн.

17.07.2019 р. посадовою особою відповідача винесено постанову за ВП №58959795 про стягнення виконавчого збору у розмірі 9438,86 грн.

17.07.2019 року посадовою особою відповідача винесено постанову за ВП №58959795 про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із повним погашенням на момент відкриття виконавчого провадження позивачем боргу згідно з листом Регіонального відділення фонду державного майна по Одеській області від 21.06.2019 року вих. №10-07-02627 ТОВ «Мрія-2» (зареєстроване у Першому Малиновському відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області 03.07.2019 року за вх. №9137).

Постановою від 20.02.2020 року за ВП №59607546 посадовою особою відповідача накладено арешт на кошти позивача у всіх банках.

У матеріалах справа наявні супровідчи листи щодо направлення боржнику копій вищевказаних постанов.

Позивачу 25.02.2020 року стало відомо, що посадова особа відповідача винесла постанову від 22.07.2019 р. про відкриття виконавчого провадження №59607546 про стягнення з ТОВ «Мрія- 2» виконавчого збору у розмірі 9438,86 грн., на підставі постанови за ВП №58959795 від 17.07.2019 р. та постанову про відкриття виконавчого провадження №59607432 про стягнення з ТОВ «Мрія-2» виконавчого збору у розмірі 569,00 грн., на підставі постанови за ВП №58959795 від 16.07.2019 року.

Також судом 1-ої інстанції було встановлено , що позивач здійснив повне погашення боргу за рішенням Господарського суду Одеської області від 29.11.2018 р. по справі №916/2357/17 у розмірі 94388,58 грн. у період з 13.08.2018 р. по 06.11.2018 року, що підтверджується платіжними дорученнями від 13.08.2018 року №246 у розмірі 26 876,40 грн.; від 11.09.2018 року №275 у розмірі 26 903,28 грн.; від 10.10.2018 року №309 у розмірі 27 414,44 грн.; від 06.11.2018 року №334 у розмірі 28 000,00 грн. (а.с.13-14).

Крім того, підтвердженням того, що вказані платежі було зараховано в рахунок погашення боргу за рішенням Господарського суду Одеської області від 29.11.2018 року по справі №916/2357/17 у розмірі 94388,58 грн. є лист Регіонального відділення фонду державного майна по Одеській області від 21.06.2019 року вих. №10-07-02627 (зареєстроване у Першому Малиновському відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області 03.07.2019 року за вх. №9137) та додаток до нього. (а.с.15-17).

V. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин):

Згідно вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 1 Закону України від 02.06.2016, № 1404-VIII "Про виконавче провадження"(надалі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом України "Про виконавче провадження", іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Законів України.

Відповідно до п. 1,2,4 ст. 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Статтею 28 Закону № 1404-VIII визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Згідно ст.6 Закону України, від 02.06.2016, № 1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", систему органів примусового виконання рішень становлять:

1) Міністерство юстиції України;

2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Згідно з ч. 1 п. 9 ст. 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч. 9 ст. 27 Закону № 1404-VIII , виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з п. 8 розділу 3 «Інструкції з організації примусового виконання рішень» затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону № 1404-VIII . Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору. Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження. Якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір стягується із суми, яку не було сплачено боржником до відкриття виконавчого провадження.

У разі повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 2 7 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 3 9 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Згідно п.1. Типового положення про відділ державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі ,затвердженого Наказом Мінюсту від 20.04.2016, № 1183/5 Відділ державної виконавчої служби міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - Відділ) є органом державної виконавчої служби, який входить до системи органів Міністерства юстиції України, є структурним підрозділом та підпорядковується міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції України (далі - міжрегіональне управління юстиції) через відповідні управління забезпечення примусового виконання рішень Міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - Управління).

Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2830/5 «Про встановлення видів та розмірів витрат виконавчого провадження, зокрема, частин першої, другої та дев`ятої розділу І, до видів витрат виконавчого провадження відносяться: виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари; пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв`язку; послуги за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону № 1404 плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.

Відповідно до частин першої, другої розділу ІІ Наказу № 2830/5 розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах.

Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2, 4 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта».

Згідно п.1 Наказу Мінюсту від 24.03.2017, № 954/5 "Про встановлення розміру плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження", установлено , що розмір плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження (далі - Система) органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями становить 69 грн 00 коп. (з урахуванням ПДВ) за кожне відкрите виконавче провадження.

Згідно ч.1-2 ст.74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.6 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року ,суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція) , була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції , кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Отже, вищевказана норма гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і в оцінці дотримання "справедливого балансу" в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за яких майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі "Колишній ОСОБА_1 та інші проти Греції" (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-XII).

Тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі "Скордіно проти Італії"(Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V та п.52 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Щокін проти України" (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), від 14 жовтня 2010року, яке набуло статусу остаточного 14 січня 2011року ).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskalv. Poland), п. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pincv. The Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelasv. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pincv. The Czech Republic), п. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashiv. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgov. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року, також Рішення у справі "Рисовський проти України" (Rysovskyy v. Ukraine) від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, п.71).

Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення ЄСПЛ у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції , кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною «права на суд» (Hornsby v. Greece (Горнсбі проти Греції), § 40; Scordino v. Italy (Скордіно проти Італії) (no. 1) [ВП], § 196). У іншому випадку, положення статті 6 § 1 будуть позбавлені ефекту корисної дії (Burdov v. Russia (Бурдов проти Росії), §§ 34 і 37).

Ефективний захист сторони у справі, а отже і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (Hornsby v. Greece (Горнсбі проти Греції), § 41; Kyrtatos v. Greece (Кіртатос проти Греції), §§ 31-32).

Хоча, за деяких обставин виконання рішення може бути відкладено, відкладання рішення не повинно порушувати право сторони на виконання рішення (Burdov v. Russia (Бурдов проти Росії), §§ 35-37).

У цьому розумінні виконання рішення повинно бути повним та вичерпним, а не частковим (Matheus v. France (Матецс проти Франції), § 58; Sabin Popescu v. Romania (Sabin Popescu проти Франції), §§ 68-76), і рішення не може не виконуватись, бути позбавлено юридичної сили, або незаконно відкладено (Immobiliare Saffi v. Italy (Іммобільяре Саффі проти Італії) [ВП], § 74).

VI. ОЦІНКА ТА ВИСНОВКИ СУДУ:

Оцінка доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права(ч.1-2 ст.308 КАС України , в редакції Закону на момент вчинення процесуальної дії).

Виходячи з аналізу норм Закону № 1404-VІІІ порядок відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчих документів щодо стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій регулюється загальними нормами цього Закону щодо порядку примусового виконання рішення на підставі виконавчих документів.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 0340/1792/18.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Аналогічний висновок зазначений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 6 червня 2018 року (справа № 127/9870/16-ц), 30 січня 2019 року (справа № 161/8267/17), 3 квітня 2019 року (справа № 370/1034/15-ц) та 19 травня 2020 року (справа № 754/2223/15-ц).

Апеляційний суд погоджується із висновком суду 1-ої інстанції щодо відсутності підстав для відкриття виконавчого провадження, так як позивач 06.11.2018 р. здійснив повне погашення боргу за рішенням Господарського суду Одеської області від 29.11.2018 р. по справі №916/2357/17 , а виконавче провадження №58959795 про стягнення 94388,58 грн. за рішенням Господарського суду Одеської області від 29.11.2018 р. по справі №916/2357/17 відкрито 22.04.2019 р., тобто після повного погашення позивачем боргу за зазначеним рішенням та виконавчим документом.

Апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги, що боржника було належним чином сповіщено про початок примусового виконання рішення та про прийняття відповідних постанов шляхом надсилання повідомлень за адресою ,зазначеною у виконавчому документі, так як відповідно до вимог ч.1 ст.29 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов про відкриття виконавчого провадження надсилаються рекомендованим поштовим відправленням, а у матеріалах справи відсутні докази надсилання боржнику рекомендованим поштовим відправленням та вважає обґрунтованим відповідний висновок суду 1-ої інстанції щодо неналежного повідомлення про прийняття постанов від 22.07.2019 року про відкриття виконавчого провадження №59607546 про стягнення з ТОВ «Мрія-2» виконавчого збору у розмірі 9438,86 грн., на підставі постанови за виконавчим провадженням №58959795 від 17.07.2019 р. та від 22.07.2019 року про відкриття виконавчого провадження №59607432 про стягнення з ТОВ «Мрія-2» виконавчого збору у розмірі 569,00 грн., на підставі постанови за виконавчим провадженням №58959795 від 16.07.2019 р.

Крім того, у матеріалах справи відсутні належні та достатні докази направлення простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром постанов від 16.07.2019 року за виконавчим провадженням №58959795 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 569,00 грн. ; від 17.07.2019 року за виконавчим провадженням №58959795 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 9438,86 грн.

Але дійсно , у п.3 резолютивної частині судового рішення наявна помилка у назві постанови , а саме замість постанови старшого державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Семченка Євгена Ігоровича від 17.07.2019 року за виконавчим провадженням №58959795 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 9438,86 грн. - зазначена постанова старшого державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Семченка Євгена Ігоровича від 17.07.2019 року за виконавчим провадженням №58959795 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 9438,86 грн

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.

Апеляційний суд вважає, що нарахування штрафних санкцій державним органом позивача за рішенням ,що не відповідає вимогам Закону є свавільним втручанням та підлягає захисту згідно статті 1 Першого протоколу Конвенції, як право мирно володіти майном , а державний орган, який не дотримався своїх власних процедур, не повинен мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Апеляційний суд ,враховуючи встановлені обставини справи, принципи верховенства права, належного врядування, практику ЄСПЛ, як джерело права, правові позиції Верховного суду , вважає обґрунтованим висновок суду 1-ої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову , а постанови старшого державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Семченка Євгена Ігоровича від 16.07.2019 року за виконавчим провадженням №58959795 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 569,00 грн. ; від 17.07.2019 року за виконавчим провадженням №58959795 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 9438,86 грн.; від 22.07.2019 року про відкриття виконавчого провадження №59607546 про стягнення з ТОВ «Мрія-2» виконавчого збору у розмірі 9438,86 грн., на підставі постанови за виконавчим провадженням №58959795 від 17.07.2019 р. та від 22.07.2019 року про відкриття виконавчого провадження №59607432 про стягнення з ТОВ «Мрія-2» виконавчого збору у розмірі 569,00 грн., на підставі постанови за виконавчим провадженням №58959795 від 16.07.2019 р. є такими що прийняте у порушення вимог ст.19 Конституції України,ст.2 КАС України та вимог ч. 9 ст. 27 Закону № 1404-VIIIта підлягає скасуванню.

Таким чином, апеляційний суд ,враховуючи, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи у частині скасування неіснуючої постанови старшого державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Семченка Євгена Ігоровича від 17.07.2019 року за виконавчим провадженням №58959795 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 9438,86 грн., доходить до висновку про наявність підстав для зміни рішення суду першої інстанції..

Апеляційний суд доходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зміну рішення суду 1-ої інстанції та також вважає, що відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат в порядку ч.6 ст.139 КАС України.

Керуючись ст.8,19,22,55 Конституції України, ст.6, 13, ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, ст. 3,6,7,242,308,309,311, п.2 ч.1 ст.315, 317,321,322,325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити частково , а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року - змінити, виклавши п.3 резолютивної частини у наступній редакції:

«Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Семченка Євгена Ігоровича від 17.07.2019 року за виконавчим провадженням №58959795 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 9438,86 грн.»

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року - залишити без змін,

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання та може бути, у разі відповідності вимогам ч.5 ст.328 КАС України, оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом 30-ти днів .

Повне судове рішення складене та підписане 01.07.2020 року

Головуючий суддя Кравець О.О.
Судді Коваль М.П. Домусчі С.Д.