Справа № 240/5845/20
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
01 липня 2020 року м. Житомир справа № 240/5845/20
категорія 113070000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Лавренчук О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови,
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу №176427 від 03.03.2020, складену Управлінням Укртрансбезпеки у Житомирській області стосовно Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
В обґрунтування позову вказує, що положеннями статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, проте листки режиму праці та відпочинку водія ТЗ, про відсутність яких вказується в протоколі та в оскаржуваній постанові, характеризують процес здійснення перевезення, а тому не є тими документами, на підставі яких виконуються перевезення, та не підпадають під перевірку за статтею 48 Закону. Відповідачем під час проведення перевірки позивача на дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт не було виявлено та встановлено такого порушення як неоформления позивачем щоденних реєстраційних листків режиму праці та відпочинку водія ТЗ, що підтверджується актом від 31.01.2020 №203370, проте відповідно до оскаржуваної постанови притягнено Позивача до відповідальності на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Вказує, що Законом не передбачено, щоб водії мали щоденні реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водія, як і не передбачена відповідальність за непред`явлення тахокарт для водіїв, які здійснюють внутрішні вантажні перевезення. Зазначає, що в період, за який за твердженнями відповідача відсутні щоденні реєстраційні листки (тахограми) режимів праці та відпочинку водія, останній не здійснював будь-яких автомобільних перевезень, а перебував в щорічній відпустці та в режимі очікування, а відтак у нього був відсутній обов`язок по заповненню та зберіганню карток тахографа за вказаний період. Обґрунтовуючи позов вказує, що з наданого на адвокатський запит направлення на рейдову перевірку №010713 від 27.01.2020 вбачається, що у ньому не визначено, на підставі якого саме щотижневого графіку здійснюється рейдова перевірка, що ставить під сумнів законність самої перевірки та наявність підстав для її проведення, а відповідачем не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи про порушення, мені взагалі не було відомо про наявність такої справи про порушення, що позбавило мене права брати участь у розгляді справи, бути присутньою при її розгляді, подавати докази, міркування та пояснення, тощо. Просить позов задовольнити.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 21.05.2020.
Відзив на позовну заяву надійшов до суду 08 травня 2020 року. У відзиві представник відповідача вказує, що перелік документів згідно ст. 48 Закону не є вичерпним. Відповідно до статті 18 Закону, з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням. Вказує, що відповідно до п. 3.3 та 3,6 Інструкції від 24.06.2010 №385, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР ( 994_016), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом. Перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР (994_016) здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа. Однак, реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водія - роздруківку даних роботи тахографа, під час рейдової перевірки водій не надав, а тому до перевізника були застосовані адміністративно-господарські штрафи. Просить залишити без задоволення позовну заяву.
Відділом документального забезпечення суду 15.04.2020 зареєстровано клопотання представника відповідача про перенесення розгляду справи у зв`язку з перебуванням представника у відпустці.
До суду 21.05.2020 прибула позивач, однак, враховуючи клопотання представника відповідача, розгляд справи відкладено на 09.06.2020.
Відповідь на відзив надійшов до суду 05.06.2020. У відповіді на відзив позивач вказує, що 31.01.2020 не знаходилась на 87 км. а/д Київ - Чоп та не скоювала правопорушення за ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Позивач та представник відповідача подали до суду 05.06.2020 клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.
Позивач у судове засідання, призначене на 09.06.2020 не прибула.
Представник відповідача не заперечувала щодо переходу до розгляду справи у порядку письмового провадження.
Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи подані сторонами клопотання, суд протокольною ухвалою постановив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.
Встановлено, що відповідно до направлення на рейдову перевірку №010713 від 27.01.2020 посадовим особам Управління Укртрансбезпеки в Житомирській області в період з 27.01.2020 по 02.02.2020 доручено проведення перевірки транспортних засобів з додержання законодавства про автомобільний транспорт згідно ПКМУ №1567 від 08.11.2006.
Посадовим особами відповідача о 11:05 31.01.2020 було зупинено автотранспортний засіб: МАN, державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 .
Під час перевірки транспортного засобу встановлено, що ним здійснюється перевезення вантажу, при цьому, згідно товарно-транспортної накладної від 31.01.2020 №ТП4927377, автомобільним перевізником зазначено Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (а.с.16).
За результатами перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом №203370 від 31.01.2020 та встановлено порушення, ст. 48 "Про автомобільний транспорт", наказ МТЗУ №340 від 07.06.2010, №385 у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" абз. 3 ч. 1 - транспортний засіб облаштовано аналоговим повіреним тахографом без щоденних реєстраційних листів (тахограм) режимів праці та відпочинку водія (а.с. 15).
Розділ Акту "пояснення водія про причини порушень" містить запис: "водія повідомлено про складення акту від письмового підпису відмовився" (а.с. 15).
З матеріалів справи вбачається, що 18.02.2020 на адресу позивача було направлено повідомлення про розгляд справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт, вчинене на автомобілі МАN, державний номер НОМЕР_1 при здійсненні внутрішніх вантажних перевезень, розгляд якої призначено на 03.03.2020 (а.с.43, 44).
Повідомлення про розгляд справи не вручено позивачеві під час доставки: інші причини (а.с.45).
Розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт щодо ОСОБА_1 , начальник Управління Укртрансбезпеки в Житомирській області виніс Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №176427 від 03.03.2020, якою за допущення позивачем порушення вимог ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» постановлено стягнути з ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф в сумі 1700 грн. (а.с. 11).
Копію постанови 04.03.2020 направлено ОСОБА_1 (а.с. 10).
Вважаючи Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №176427 від 03.03.2020 необґрунтованою та протиправною, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.
Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулює Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-III
Цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень (стаття 3 Закону).
Відповідно до статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" постановою Кабінету Міністрів України за № 1567 від 08.11.2006 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок).
Цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.
Звертаючись до суду позивач зазначає, що з наданого на адвокатський запит направлення на рейдову перевірку №010713 від 27.01.2020 вбачається, що у ньому не визначено, на підставі якого саме щотижневого графіку здійснюється рейдова перевірка, що ставить під сумнів законність самої перевірки та наявність підстав для її проведення.
Пунктом 4 Порядку встановлено, що державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Згідно пунктів 12 та 13 Порядку, рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка. Графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.
Відповідно до п. 14 Порядку, рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Пунктом 15 Порядку встановлено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно:
наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;
додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;
додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода);
відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;
оснащення таксі справним таксометром;
відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу;
додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;
наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;
додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;
виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
До матеріалів адміністративної справи долучено копію щотижневого графіка проведення рейдових перевірок Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області від 24.01.2020 у якому вказано: у графі "дата проведення перевірки - 27.01.2020 - 02.02.2020", у графі "місце проведення перевірки - на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, які знаходяться на територіях відповідно до системи адміністративно-територіального устрою України Житомирської області" (а.с. 40). Направлення на проведення перевірки датовано 27.01.2020 (а.с. 39), в якому вказано: направлення на рейдову перевірку №010713 видане для проведення рейдової перевірки транспортних засобів за додержанням законодавства про автомобільний транспорт згідно ПКМУ №567 від 08.11.06 відповідно до системи адміністративного устрою України Житомирської області, а/д Київ-Чоп, км. 69-120, Коростишівський район (а.с. 39).
Отже, рейдова перевірка транспортного засобу МАN, державний номер НОМЕР_1 , вчинена на підставі документів, визначених чинним законодавством України.
Враховуючи викладене, суд вважає, що твердження позивача про відсутність підстав для здійснення відповідачем рейдової перевірки, - є помилковим.
Відповідно до ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Таким чином, перелік необхідних документів не є вичерпним, оскільки у ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що законодавством можуть бути передбачені інші документи необхідні для внутрішніх перевезень вантажів.
Відповідно до пунктів 6.1., 6.3. Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07 червня 2010 року №340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами; водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку (додаток 3).
Згідно пункту 7.1. Положення №340 перевірка додержання режиму праці та відпочинку водія здійснюється Державною службою України з безпеки на транспорті з дотриманням вимог Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1567.
Пунктом 7.2. Положення №340 визначено, що головний орган, на який покладається забезпечення безпеки дорожнього руху, здійснює перевірку встановленого режиму праці і відпочинку водіїв відповідно до чинного законодавства України.
Порядок використання тахографів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 (далі - Інструкція).
Відповідно до п.1.4 Інструкції, контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв. Тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР ( 994_016 );
Згідно пунктів 2.5, 2.7 Інструкції повірку тахографів здійснюють повірочні лабораторії, які уповноважені на проведення повірки тахографів відповідно до Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність".
За результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу ПСТ оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу за формою, наведеною в додатку 1.
Бланк протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу роздруковується відповідальною особою ПСТ на папері формату А4 (210 х 297 мм) щільністю 100 г/м 2 або більше. Не допускається робити закреслення чи виправлення відомостей, які заносяться до протоколу, а також внесення додаткових записів після того, як протокол підписано та поставлено печатку відповідальної особи ПСТ. У графах, які не заповнюються під час складання протоколу, проставляються прочерки.
ПСТ надає один примірник зазначеного протоколу перевізнику, а другий залишає собі і зберігає разом з тахокартою або у разі цифрового тахографа - з роздруківкою та електронними файлами, що підтверджують достовірність наведених у протоколі даних.
Протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу зберігають протягом трьох років з дати проведення робіт.
Згідно з п. 3.3 Інструкції, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.
Відповідно до п. 3.5. Інструкції перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.
Пунктом 3.6 Інструкції визначено, що перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР ( 994_016 ) здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку, зокрема, наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа.
Отже, саме на перевізника покладено обов`язок забезпечити водія, що відправився в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий).
Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 вказує, що водій автотранспортних засобів, ОСОБА_2 , у період з 12.12.2019 по 06.01.2020 та із 16.01.2020 по 29.01.2020 перебував у щорічній оплачуваній відпустці, а тому у нього був відсутні обов`язок по заповненню та зберіганню карток тахографа за вказаний період. До матеріалів справи додано копії наказів (а.с. 22, 23).
Разом з тим, суд відмічає, що Актом №203370 зафіксовано, що у транспортному засобі, що перевірявся, обладнано аналоговим повіреним тахографом без щоденних реєстраційних листків (тахограм) режимів праці та відпочинку водія, тобто зафіксовано відсутність саме щоденних реєстраційних листків (тахограм) режимів праці та відпочинку водія, забезпечення яких є обов`язком перевізника.
Вказана обставина позивачем не спростована під час судового розгляду адміністративної справи.
Згідно п.3.6. Інструкції, перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР); наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку; дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа; дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом; наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.
Таким чином, саме автомобільний перевізник несе відповідальність за належне використання водіями вимог Інструкції щодо експлуатації тахографів.
Під час судового розгляду адміністративної справи встановлено та матеріалами адміністративної справи підтверджується, що ФОП ОСОБА_1 є перевізником згідно ТТН №ТП4927377 від 31.01.2020, а водієм ТЗ є ОСОБА_2 ..
Отже, відповідачем правомірно у оскаржуваній постанові вказано саме ОСОБА_1 , а не ОСОБА_2 ..
Щодо доводів позивача про те, що використання тахографів є обов`язковим лише при виконання міжнародних перевезень, суд наголошує, що вимоги Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, яке встановлює обов`язок щодо обладнання транспортних засобів тахографами, поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (пункт 1.3 Положення). Інструкція з використання контрольних пристроїв (тахографів) так само не містить застережень щодо використання тахографів лише при здійсненні міжнародних перевезень. Її дія поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі) (пункт 1.3 Інструкції).
Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем під час судового розгляду адміністративної справи не надано до суду належних доказів на спростування вказаного у Акті №203370 від 31.01.2020 порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом.
Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, Постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №176427 від 03.03.2020 винесена у порядку та у спосіб, визначений чинним законодавством.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Відмовити у задоволенні позовної заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови Управлінням Укртрансбезпеки у Житомирській області про застосування адміністративно - господарського штрафу №176427 від 03.03.2020.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук