Справа № 161/5715/20
Суддя: Пушкарчук В. П.
Дата ухвалення: 2020-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/5715/20
Провадження № 2-а/161/244/20
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:головуючого - судді Пушкарчук В.П.

з участю секретаря судового засідання - Загоровської І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

13 квітня 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Свою позовну заяву мотивує тим, що 02 квітня 2020 року поліцейським СРПП №3 Луцького РВП ГУНП у Волинській області старшим сержантом поліції Борисюком Віталієм Онуфрійовичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА №284664 згідно з якою його визнано винним в тому, що 02 квітня 2017 року о 12 год. 47 хв., керуючи транспортним засобом Пежо Боксер, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в смт Торчин на вулиць Незалежності і Смолигівська, він виїхав з другорядної дороги на головну дорогу і при цьому не надав переваги в русі автомобілю, який рухався по головній дорозі, та після зупинки нарядом поліції не ввімкнув аварійної світлової сигналізації, чим порушив п. 16.11 та п. 9.9 (б) Правил дорожнього руху.Кожне з цих порушень Правил дорожнього руху Поліцейським було кваліфіковано за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та із застосуванням приписів ст. 36 КУпАП на позивача накладено штраф в розмірі 425 грн. Вважає дану постанову про накладення адміністративного стягнення необґрунтованою, винесеною з порушенням вимог закону та такою, що підлягає скасуванню, оскільки він не вчиняв даного правопорушення. З наведених підстав просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії БАА №284664 від 02 квітня 2020 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 квітня 2020 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

15.06.2020 року від представника позивача - ОСОБА_1 на адресу суду надійшло клопотання про заміну первісного відповідача Управління патрульної поліції у Волинській області на належного відповідача - Головне управління Національної поліції у Волинській області. Ухвалою від 15 червня 2020 року дане клопотання було задоволено.

У судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, а також не заперечується сторонами, що 2 квітня 2020 року поліцейським СРПП №3 Луцького РВП ГУНП у Волинській області старшим сержантом поліції Борисюком В.О. винесена постанова про накладання адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА №284664, в якій зафіксовано, що 2 квітня 2020 року о 12.47 год. ОСОБА_2 , керував транспортним засобом Пежо Боксер НОМЕР_1 в смт. Торчин на вулицях Незалежності та Смолигівська, виїхав з другорядної дороги на головну дорогу, і при цьому не надав переваги в русі автомобілю, який рухався по головній дорозі, та після зупинки нарядом поліції не ввімкнув аварійної світлової сигналізації, чим порушив п.п. 9.9 б, 16.11 Правил дорожнього руху. Такі дії кваліфіковані як порушення ч.2 ст.122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у розмірі 425,00 грн.

Надаючи правову оцінку спірній постанові, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. г п.9.1 ПДР України, увімкнення аварійної сигналізації, відноситься до попереджувальних сигналів.

При чому п.9.2 цих Правил, встановлено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно з п.п. б п. 9.9 ПДР України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз наведених норм встановлює, в одному випадку увімкнення аварійної сигналізації виникає за передбачених та визначених умов, а у іншому випадку встановлений обов`язок подання попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, при чому за не виконання останніх вимог, прямо передбачена відповідальність, встановлених ч. ст.122 КУпАП.

Суд зауважує, що диспозицією ч.2 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність не за будь-яке порушення правил користування попереджувальними сигналами, а саме за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку і лише тоді таке порушення набуває ознак протиправності і суспільної шкідливості. Даною нормою права непередбачена відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами при зупинці транспортного засобу. При цьому зупинка на вимогу поліцейського не стосується початку руху чи зміни його напрямку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що хоча позивач не дотримався вимоги п.9.9. б, таким чином в діях позивача відсутній склад правопорушення за нормою ч. 2 ст. 122 КУпАП.

При цьому, суд звертає увагу на те, що в постанові про адміністративне правопорушення не вказано технічний засіб, яким здійснено відеозапис, що виключає можливість прийняття його у якості належного доказу по справі.

Таку позицію висловив і Верховний Суд у своїй постанові від 30.05.2018 р. у справі № 337/3389/16-а.

Відповідно до п. 16.11 Правил дорожнього руху, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Визначення поняття "дати дорогу" дане в 1.10 Правил дорожнього руху. Це вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок рух) або швидкість.

Позивач стверджує, що він керував транспортним засобом, їхав другорядною дорогою та на нерегулюваному перехресті повернув праворуч на головну дорогу. Здійснюючи на перехресті маневр повороту праворуч переконався, що він буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, на той момент на проїжджій частині, окрім автомобіля позивача та автомобіля поліцейських, інших не було. Автомобіль поліцейських дійсно рухався на головній дорозі зліва від напрямку руху автомобіля розивача, але на значній відстані від самого перехрестя.

Суд зауважує, що будь-яких доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові відповідач не надав, не спростував твердження позивача, що він не порушував вимоги п. 16.11 ПДР України. Відповідачем не було доведено належними, достатніми та допустимими доказами, що позивач порушив вимоги п. 16.11 ПДР України.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відеофіксації порушення позивачем правил дорожнього руху тощо.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

З наведених вище підстав суд дійшов висновку, що спірну постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП слід скасувати, справу про адміністративне правопорушення в цій частині закрити.

Керуючись ст.ст. 2,5-12, 14, 20, 72-77, 241-246, 250, 255, 286, 297 КАС України, ч. 2 ст. 122 КУпАП, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №284664 від 02 квітня 2020 року- задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського СРПП №3 Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області Борисюка В.О. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №284664 від 02 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук