Справа № 300/1682/19
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2020-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 рокуЛьвівСправа № 300/1682/19 пров. № А/857/4251/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Іщук Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Управління Держпраці в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року (ухвалене головуючим-суддею Скільським І.І. у м. Івано-Франківську за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

У серпні 2019 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці в Івано-Франківській області (далі Управління, відповідач) про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ІФ63/1668/АВ/СП-ФС від 14.02.2019.

Позов мотивований тим, що під час проведення перевірки посадовими особами Управління не було виявлено факту незареєстрованих працівників, а також будь-яких інших порушень. Крім того, вказав, що на час перевірки ФОП ОСОБА_1 хворів, проте всі документи на вимогу відповідача ним було надано. Вважає, що висновки відповідача, викладені в акті інспекційного відвідування №ІФ63/1668/АВ від 24.01.2019 є помилковими.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.02.2020 позов було задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що на підставі звернення громадянки ОСОБА_2 від 04.01.2019 начальником Управління було прийнято рішення про необхідність здійснення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , з питань, викладених у письмовому зверненні.

У ході інспекційного відвідування 23.01.2019, відповідно до п.п.3 п.11 Порядку №295 від 26.04.2017 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Порядок №295), інспекторами Управління відібрано письмові пояснення у працівників, які знаходилися на робочих місцях в кафе «Гуцульський двір», де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 . У зв`язку з відсутністю документів, необхідних для здійснення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_3 . ОСОБА_4 вручено письмову вимогу №ІФ 63/1668/ПД від 23.01.2019, якою запропоновано у строк до 11 год 00 хв 24.01.2019 надати відповідні документи, проте, в строк, зазначений у письмовій вимозі, ФОП ОСОБА_1 , належним чином завірені копії необхідних документів не надав, чим створив перешкоди для здійснення інспекційного відвідування. 14.02.2019 відповідно до ч.4 ст.265 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), абз.3 п.8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17.07.2013 (далі Порядок №509), на підставі акта інспекційного відвідування №ІФ63/1668/АВ від 24.01.2019, за порушення вимог законодавства про працю, зокрема, ч.1 ст.259 КЗпП України, відповідальність за яке передбачена абзацом 7 частини 2 цієї статті, першим заступником начальника Управління винесено постанову №ІФ63/1668/АВ/СП/ФС від 14.02.2019 про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу в розмірі 417 300,00 грн.

Відповідач в апеляційній скарзі також зазначає, що ні позивачем, ні судом не доведено необхідність завчасного отримання Управлінням інформації із органів ДФС про найманих працівників позивача, сум нарахованих та виплачених доходів, утриманого податку, дату прийняття та звільнення з роботи, копії повідомлень про прийняття ним найманих працівників на роботу. Також, Управління станом на день закінчення інспекційного відвідування, а також складеного акту інспекційного відвідування не мало можливості взяти до уваги документи позивача, оскільки їх не було надано. Вказує, що ч.2 ст.265 КЗпП України не передбачено спеціальних правил звільнення від відповідальності за порушення законодавства про працю чи будь-яких виключень із загального правила, а тому можна зробити висновок, що положення ст.265 КЗпП України є нормою прямої дії і повинні застосовуватися беззаперечно. Крім того, суд порушив строк розгляду справи.

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що 04.01.2019 на адресу Управління надійшло звернення громадянки ОСОБА_2 , яка працювала з кінця 2016 року без укладення трудового договору. Крім неї працювали та працюють надалі кухар, помічник кухаря, посудомийка, бармен-офіціант та офіціант.

17.01.2019 Управління видало наказ №61-Д «Про проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 » в період з 23.01.2019 по 24.01.2019 на предмет додержання вимог законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин з працівниками (розділ 3, п.4.16,4.17 розділу 4, п.7.12 розділу 7 Акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України №1338 від 18.08.2017).

На підставі вказаного наказу 17.01.2019 було видано направлення №04-13/15-10/356 на проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 в період з 23.01.2019 по 24.01.2019.

Направлення на проведення інспекційного відвідування №04-13/15-10/356 від 17.01.2019 було вручено ФОП ОСОБА_1 особисто 23.01.2019, що підтверджується його підписом на звороті другого примірника направлення.

У ході інспекційного відвідування 23.01.2019 інспекторами Управління відібрано письмові пояснення у працівників, які знаходилися на робочих місцях в кафе «Гуцульський двір», де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 .

У зв`язку з відсутністю документів, необхідних для здійснення інспекційного відвідування, відповідно до п.п.2 п.11, п.12,18 Порядку №295 інспектором праці Вань З.М. 23.01.2019 внесено вимогу про надання документів №ІФ63/1668/ПД, якою зобов`язано ФОП ОСОБА_1 у строк до 11.00 год 24.01.2019 надати документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування, зокрема, завірені копії виписки з ЄДРПОУ, для підприємця завірену копію паспортних даних та ідентифікаційного коду, завірені копії наказів про прийняття працівників на роботу, заяв повідомлення в ДФС та підтверджуючі квитанції, копії трудових договорів (від 2016 по 2019 роки), список працівників із зазначенням дати прийняття і посади станом на 23.01.2019, завірені копії договорів цивільно-правового характеру, актів виконаних робіт (в разі їх відсутності відповідну довідку), завірені копії розрахунково-платіжних відомостей щодо нарахування та виплати заробітної плати за період з серпня 2016 року по січень 2019 року, документи щодо виплати заробітної плати за період з серпня 2016 року по січень 2019 року, завірені копії табелів обліку використання робочого часу за період з серпня 2016 року по січень 2019 року, завірені копії штатних розписів за 2018-2019 роки, завірені копії особових карточок працівників, інші документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування на вимогу інспектора, копії наказів на звільнення працівників за 2016-2018 роки, заяв даних працівників, копії книг обліку руху трудових книжок.

Вказана вимога була отримана ФОП ОСОБА_1 особисто 23.01.2019.

24.01.2019 інспектором праці ОСОБА_5 З.М та інспектором Василечком Т.Я. було складено Акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю №ІФ63/1668/АВ в якому зазначено, що відповідно до вимоги про надання документів №ІФ63/1668/ПД від 23.01.2019 завірені копії запитуваних документів станом на 17 год 00 год 24.01.2019 підприємцем до Управління Держпраці в Івано-Франківській області не представлено. Зокрема, відсутні належним чином завірені копії таких документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, зокрема, завірені копії заяв, наказів на прийняття та звільнення працівників за 2016-2019 роки, завірені копії розрахунково-платіжних відомостей нарахування та виплати заробітної плати за період з серпня 2016 року по січень 2019 року, завірені копії особових карток працівників, завірені копії табелів обліку використання робочого часу за період з серпня 2016 року по січень 2019 року, завірені копії паспорту та ідентифікаційного коду підприємця; штатні розписи за 2018-2019 роки, копію свідоцтва про державну реєстрацію підприємця. Таким чином при проведенні інспекційного відвідування мало місце створення перешкод у його проведенні у зв`язку з ненаданням ФОП ОСОБА_1 необхідних документів, ведення яких передбачено законодавством про працю. У зв`язку з чим, проведення інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_1 унеможливлюється з незалежних від Управління причин.

Вказаний акт ФОП ОСОБА_1 отримав особисто 29.01.2019.

Оскільки, у строк, визначений п.26 Порядку №295, другий примірник акту інспекційного відвідування, позивач не повернув, інспектором Управління 13.02.2019 було складено Акт про відмову від підпису №ІФ63/1668/АВ/ВП, який направлено на адресу позивача.

31.01.2019 першим заступником начальника Управління прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №ІФ63/1668/АВ/СП, яким вирішено викликати ФОП ОСОБА_1 на 14.02.2019 на розгляд справи про накладення фінансових санкцій відповідно до ст.265 КЗпП України за порушення вимог законодавства про працю, встановлених при інспекційному відвідуванні 24.01.2019.

Рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №ІФ63/1668/АВ/СП, за результатами розгляду акту інспекційного відвідування, було прийняте 31.01.2019, яким розгляд справи призначено на 14.02.2019.

Листом Управління №04-13/15-10/830 від 04.02.2019 позивачу було повідомлено, що розгляд справи відбудеться 14.02.2019 о 10 год 45 хв.

Проте, відомості про отримання вказаного листа у матеріалах справи відсутні.

За результатами розгляду матеріалів перевірки Управлінням було прийнято постанову про накладення штрафу №ІФ63/1668/АВ/СП/ФС від 14.02.2019, якою до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 417 300 грн за порушення ч.1 ст.259 КЗпП України, відповідальність за яке передбачена абз.7 ч.2 ст.259 КЗпП України.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що запитувані контролюючим органом документи були надані Управлінню із запізненням, що не заперечується відповідачем у відзиві на позов, однак не були взяті до уваги інспекторами праці, оскільки надійшли через три дні після складання акту інспекційного відвідування №ІФ63/1668/АВ від 24.01.2019, а тому надані позивачем документи, на виконання вимоги контролюючого органу, фактично залишились без уваги та їм не було надано жодної належної оцінки. Висновки інспекторів праці відносно створення позивачем при проведенні інспекційного відвідування перешкод у його проведенні суд першої інстанції вважав передчасними. Також, суд першої інстанції вказав, що визначений відповідачем розмір штрафу не відповідає критерію пропорційності, є занадто великим відносно допущеного порушення щодо не своєчасного подання витребовуваних документів і відносно легітимної мети держави, що покладає на позивача очевидно надмірний тягар.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється з урахуванням вимог статей 259-265 КЗпП України.

Частиною першою статті 259 КЗпП України передбачено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю, зокрема, юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» №877-V від 05.04.2007 (далі Закон №877-V), державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Порядком №509 визначений механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю, передбачених ч.2 ст.265 КЗпП України.

Абзацом шостим частини другої статті 265 КЗпП України встановлено відповідальність юридичних та фізичних осіб-підприємців у вигляді штрафу у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, які використовують найману працю, в разі недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування) визначає Порядок №295.

Згідно п.2 Порядку №295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці.

Відповідно до п.5 Порядку №295, інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Про проведення інспекційного відвідування, відповідно до п.8 Порядку №295, інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Пунктом 11 Порядку №259 передбачено, що інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право : 1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; 2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги; 3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; 4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів; 5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування; 6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки; 7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Згідно п.12 Порядку №295, вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання.

Пунктами 16-18 Порядку №295 передбачено, що у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником об`єкта відвідування або іншою уповноваженою особою.

Копія акта, зазначеного у пункті 16 цього Порядку, надсилається органам, яким підпорядкований об`єкт відвідування (за наявності), для вжиття заходів з усунення перешкод і забезпечення присутності об`єкта відвідування за своїм місцезнаходженням.

У разі відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, об`єкту відвідування надсилається копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та письмова вимога із зазначенням строку поновлення документів. На час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування зупиняється.

Матеріали, зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки в ході інспекційних відвідувань, долучаються до акта у паперовому або електронному вигляді на дисках для лазерних систем зчитування, на яких проставляється номер акта. Про долучення таких матеріалів робиться відмітка в акті (п.22 Порядку №295).

Отже, у разі відсутності об`єкта відвідування або у разі відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником об`єкта відвідування або іншою уповноваженою особою. Копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та письмова вимога із зазначенням строку поновлення документів, надсилається об`єкту відвідування. На час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування зупиняється.

Як видно з матеріалів справи, та встановлено судом першої інстанції, позивачем допущено інспекторів праці ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до проведення інспекційного відвідування і 23.01.2019 інспекторами праці розпочато інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 , за адресою : м. Яремче, с. Татарів, вул. Незалежності, 453, кафе «Гуцульський двір».

У зв`язку з відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством інспектором праці ОСОБА_6 23.01.2019 було винесено вимогу №ІФ 63/1668/ПД про надання документів до 11 год 00 хв 24.01.2019

Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування, із зазначенням відповідних причин, інспекторами держпраці праці не складався. На час виконання винесеної 23.01.2019 вимоги про надання документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, строк проведення інспекційного відвідування не зупинявся.

На виконання зазначеної вимоги позивачем на адресу Управління були надані витребовувані документи, проте такі надійшли через три дні після складання акту інспекційного відвідування №ІФ63/1668/АВ від 24.01.2019. Дана обставина не заперечується відповідачем.

Наведене вище, на думку колегії суддів, свідчить про те, що позивач не відмовлявся надавати Управлінню інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування.

Крім іншого, як було вірно зазначено судом першої інстанції, надані позивачем документи, на виконання вимоги №ІФ 63/1668/ПД від 23.01.2019, фактично залишились без уваги та їм не було надано жодної належної оцінки.

Таким чином, на момент розгляду справи про накладення на позивача штрафу 14.02.2019 усі необхідні та витребувані інспектором документи були надані в повному обсязі, що свідчить про протиправність оспорюваної постанови.

Зазначене, на переконання колегії суддів, свідчить про передчасність висновків інспекторів праці відносно створення позивачем при проведенні інспекційного відвідування перешкод у його проведенні.

Крім того, контролюючим органом не були враховані пояснення позивача про те, що ОСОБА_2 ніколи не перебувала з ним у трудових відносинах.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що при вирішенні питання про застосування штрафу до позивача у розмірі 417 300,00 грн, за не своєчасне подання витребовуваних інспектором документів, відповідач мав право та повинен був з`ясувати, чи слід робити попередження або давати пораду замість того, щоб порушувати або рекомендувати порушити переслідування, як це передбачено Конвенцією №81.

Проте, згідно оспорюваної постанови, Управління безальтернативно застосувало максимальну суму штрафу, передбачену абз.7 ч.2 ст.265 КЗпП України у розмірі 417 300,00 грн, без жодного обґрунтування того, чому застосовується саме таке переслідування замість можливого застосування санкції у меншому розмірі.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 КАС України та частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно п.53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.09.2014, першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар.

Легітимною метою вважається національна та громадська безпека, запобігання злочинам або заворушенням, забезпечення економічного добробуту, захист здоров`я і моралі, прав і свобод інших осіб, захист репутації, запобігання розголошення конфіденційної інформації, підтримка авторитету та безсторонності суду, контроль за користуванням майном відповідно до суспільних інтересів, забезпечення сплати податків, чи інших зборів або штрафів.

Згідно п.47,49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Україна-Тюмень» проти України» (Ukraine-Tyumen v.Ukraine) від 22.11.2007, заява 22603/02, стаття 1 Першого протоколу містить три чітких норми: «перша норма, викладена в першому реченні першого пункту, є загальною за своєю природою та закріплює принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні першого пункту, стосується позбавлення власності та містить умови такого позбавлення; третя норма, викладена в другому пункті, визнає право Договірних держав, серед іншого, здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів.... Ці норми не є окремими, а є пов`язаними між собою. Друга та третя норми стосуються певних випадків, за яких допускається втручання в право на мирне володіння майном, та, отже, їх слід тлумачити в світлі загального принципу, викладеного в першій нормі.

Згідно ч.1 ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління Держпраці в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року по справі №300/1682/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
Л. П. Іщук
Повне судове рішення складено.02.07.2020.