Справа № 340/1770/20
Суддя: К.М. Притула
Дата ухвалення: 2020-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2020 року м. Кропивницький Справа № 340/1770/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Притули К.М.,

за участю секретаря: Потєхіної І.В.

позивача ОСОБА_1

представник позивача: Іващенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни, в якому просить:

- визнати протиправні дії приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни щодо винесення Постанови про накладення арешту на рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1, відкритий в ПАТ "Державний ощадний банк України" на пенсію за інвалідністю в розмірі 100%;

- визнати протиправну бездіяльність приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівні, яка полягає у не перевірці призначень платежу грошових коштів, які зараховувалися на рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ "Державний ощадний банк України";

- зобов`язати приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни проводити стягнення боргу не більше 20 % від місячної суми пенсії, яка зараховується рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ "Державний ощадний банк України";

- стягнути на користь ОСОБА_1 10 000грн. з приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни в рахунок відшкодування моральної шкоди;

Ухвалою від 23 червня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, та призначено судове засідання на 02 липня 2020 року, яке пізніше у судовому засіданні було відкладено до 03 липня 2020 року для надання можливості виконання вимог ухвали про відстрочення сплати судового збору.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явились, про дату час і місце повідомленні належним чином.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Так суд вирішив здійснювати розгляд справи у відсутність представників Відповідача та третьої особи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача вказує, що державний виконавець протиправно наклав арешт на рахунок, на який надходять пенсійні виплати, на які законом заборонено накладати арешт. Також вказує, що накладення арешту на рахунки призвели до моральних страждань, а тому вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди.

У встановлений судом строк від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволені в позовних вимог. Обґрунтовуючи відзив на позовну заяву Відповідач вказує, що оскільки від банку не надійшло відомостей щодо спеціального режиму рахунку Позивача, або наявності заборони щодо звернення на нього стягнення, у приватного виконавця були всі підстави для накладення арешту. Крім того вказує, що не має встановленого законом обов`язку дізнаватися про спеціальний режим рахунку або наявності заборони щодо звернення на нього стягнення.

Третя особа своїм правом подання пояснення на позовну заяву не скористалась.

Дослідивши матеріли справи та заслухавши сторін по справі, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 отримує пенсію з інвалідності, що підтверджується довідкою № 533 від 18.05.2020 року видану Управлінням соціального захисту виконавчого комітету Фортечної районної у місті Кропивницькому раді (а.с.13).

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу видано виконавчий напис АТ «Банк Форвард» про стягнення з ОСОБА_1 на користь вказаного банку заборгованості у розмірі 51 797,00 грн. (а.с.67).

14.11.2019 Приватним виконавцем Павелків Т.Л. відкрито виконавче провадження № 60605442 на підставі вказаного виконавчого напису про стягнення з боржника (Позивача) на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості у розмірі 51 797,00 грн. (а.с.73).

В межах вказаного виконавчого провадження, приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника що містяться на рахунках від 26.12.2019 року, зокрема серед яких є і спірний рахунок НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ "Державний ощадний банк України" (а.с.79-80).

Не погоджуючись із вказаною постановою щодо арешту рахунку НОМЕР_1, відкритий в ПАТ "Державний ощадний банк України", ОСОБА_1 звернулась із скаргою до вищестоящих органів державної виконавчої із скаргою на дії приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни (а.с.83-84).

За результатами розгляду скарги, було встановлено відсутність окремої заборони щодо звернення стягнення на рахунок НОМЕР_1, а порушень законодавства не встановлено (а.с.98-101).

Пізніше, ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків

Відповідно до положень частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Частинами першою - третьою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Про звернення стягнення на заробітну плату виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Згідно з частиною першою статті 69 Закону України «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України

Відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

Відповідно до частини другої статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Відповідно до ч.1 ст. 73 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням;3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Статтею 46 Конституцією України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 25рп/2009 від 7 жовтня 2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат.

Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Норми статті 41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності.

Таким чином суд доходить висновку, що доводи Відповідача про те, що законодавством не заборонено державному виконавцю накладати арешт на рахунок боржника на який надходять пенсійні виплати є безпідставними, так як чинним законодавством передбачений окремий порядок здійснення таких відрахувань, а арешт пенсійних коштів особи, після вирахування з неї сум заборгованості за виконавчим написом, позбавляє її джерел до існування та порушує її право на соціальний захист.

Крім того суд звертає увагу на ту обставину, що відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Як вбачається з виписки із спірного рахунку, на вказаний рахунок надходять пенсійні виплати, тобто стягнення на які заборонені законом (а.с.15-17).

Таким чином, суд дійшов висновків про протиправність дій приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни щодо винесення Постанови про накладення арешту на рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1, відкритий в ПАТ "Державний ощадний банк України" на пенсію за інвалідністю в розмірі 100%.

Щодо вимог визнати протиправну бездіяльність приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівні, яка полягає у не перевірці призначень платежу грошових коштів, які зараховувалися на рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1, відкритий в ПАТ "Державний ощадний банк України" суд зазначає, що Законом України «Про виконавче провадження» не встановлено обов`язку визначати правовий статус відповідного банківського рахунку, на яке звертається стягнення, а тому, в даному випадку, вимога щодо визнання протиправною бездіяльності яка полягає у не перевірці призначень платежу грошових коштів, які зараховувалися на рахунок, суд вважає необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Щодо зобов`язання приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни проводити стягнення боргу не більше 20 % від місячної суми пенсії, яка зараховується рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1, відкритий в ПАТ "Державний ощадний банк України" суд зазначає наступне.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

У відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Так, вимога зобов`язати встановити арешт у розмірі 20% розрахована на можливу майбутню дію приватного виконавця, яка залежить від його вільного розсуду, оскільки накладення арешту це один із заходів забезпечення виконання зобов`язання, а тому дана вимоги не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На цій підставі адміністративні суди, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 КАС України критеріям, не втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

У зв`язку з цим, найбільш ефективний із можливих способів захисту порушеного права позивача буде вихід за межі позовних вимог шляхом визнання дій приватного виконавця протиправними, в частині застосування арешту на рахунок у розмірі 100%, та скасування постави про накладення арешту в частині арешту рахунку НОМЕР_1.

Щодо стягнення на користь позивача моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертфізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт

3) в інших випадках, встановлених законом.

Суд звертає увагу, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, обов`язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу що позивається із таким позовом.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження причинного зв`язку між діями відповідача та завданням йому моральної шкоди (у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань тощо).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовним вимог про стягнення на користь ОСОБА_1 10 000 грн. з приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., який підлягає стягненню з відповідача як суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни (вул.Юрія Поправки,буд.6, оф.15,м.Київ,02094, РНОКПП НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни в частині застосування арешту на рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1 у розмірі 100%.

Скасувати постанову приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни в частині накладення арешту на рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1, відкритий в ПАТ "Державний ощадний банк України" на пенсію за інвалідністю в розмірі 100%.

Стягнути за рахунок Приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни на користь ОСОБА_1 понесені витрати із сплати судового збору у розмірі 840,80 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Під час карантину, встановленого постановою Кабінетом Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, строки на апеляційне оскарження, визначені КАС України продовжуються на строк дії карантину.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду К.М. Притула