Справа № 937/7997/19
Суддя: Редько О. В.
Дата ухвалення: 2020-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 05.06.2020
Справа № 937/7997/19
Провадження № 2-а/937/10/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«05» червня 2020 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Редько О.В.,

за участі секретаря - Колеснікової Л.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до провідного спеціалісту відділу благоустрою та екології виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з адміністративним позовом, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ВБ № 000089, винесену провідним спеціалістом відділу з благоустрою та екології виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області Сковирко С.О., про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.;

- судові витрати покласти на відповідача.

Позовна заява обґрунтована тим, що 06.09.2019 року ОСОБА_1 , керуючи належним йому автомобілем «Opel Astra», держаний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку транспортного засобу по вул. Петра Дорошенко навпроти магазину «Хлібороб» та пішов. Повернувшись через 20 хвилин, він знайшов на лобовому склі автомобіля повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серії ВБ № 000089, яке було складене провідним спеціалістом відділу з благоустрою та екології виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області Сковирко С.О. В повідомленні зазначено, що фотоматеріали транспортного засобу в момент вчинення правопорушення розміщені на офіційному веб сайті Мелітопольської міської ради Запорізької області за відповідним посиланням. 18.08.2019 року позивач поштою отримав постанову про накладення адміністративного стягнення серії ВБ № 000089, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Однак, позивач вважає, що постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, посилаючись на наступне. Постанова винесена не уповноваженою на те посадовою особою, оскільки складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, мають право посадові особи уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування. Постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки зазначені в постанові відомості, не відповідають фактичним обставинам по справі. В діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, оскільки відповідно до вказаної норми, адміністративним правопорушенням є порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожнього руху або загрозу безпеці руху. Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Згідно з положеннями підпункту 1.25 пункту 1 «Горизонтальна розмітка» розміру 34 «Дорожня розмітка» горизонтальна розмітка нерегульованого пішохідного переходу має дублювати на покритті знак 1.32 «Пішохідний перехід». Проте, фотоматеріали в місці зупинки позивача та місці нанесення на покритті дорожньої розмітки нерегульованого пішохідного переходу відсутній знак 1.32 «Пішохідний перехід», який має дублювати дана дорожня розмітка. Отже, наведена дорожня розмітка нанесена на покритті в порушення ПДР України, тобто є незаконною, що виключає склад адміністративного правопорушення, оскільки ПДР України позивач своєю зупинкою не порушив.

Позивач в судове засідання не з`явився. Від позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. Відповідно до рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 11.04.2019 року № 80 посадовим особам відділу з благоустрою та екології виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області надані повноваження розглядати справи про адміністративні правопорушення, виносити постанови про притягнення до адміністративної відповідальності і накладати адміністративні стягнення, у випадках, визначених КУпАП, проводити тимчасове затримання транспортних засобів, для притягнення винних до відповідальності. Згідно положень ст. 14-2 КУпАП режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відео фіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів. Фотофіксація правопорушення зупинки транспортного засобу здійснювалась по відношенню до нерухомого об`єкта та географічних координат, а саме в районі буд. 52, який розташований по вул. Героїв України в м. Мелітополі. На зображенні порушення правил зупинки транспортного засобу Opel Astra 1.4, державний номерний знак НОМЕР_1 наявна дорожня розмітка передбачена підпунктом 1.14.1 «Нерегульований пішохідний перехід» пункту 1 «Горизонтальна розмітка» розділу 34 «Дорожня розмітка» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. Відповідно до положень пункту 1.10 розділу 1 «Загальні положення» ПДР пішохідний перехід ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Пішохідні переходи позначаються дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2, 5.36.2, 5.37.1, 5.37.2, дорожньою розміткою 1.14.1, 1.14.2, 1.14.3, пішохідними світлофорами. Як вбачається з викладеного, наявність дорожнього знаку 1.32 «Пішохідний перехід» який має дублювати дорожня розмітка 1.14.1 «Нерегульований пішохідний перехід» не передбачена. Відповідно до норм ст. 2793 КУпАП вбачається, що підстави для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відсутні. Відповідач вважає, що діяв обґрунтовано, неупереджено, добросовісно, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, на підставі та в межах повноважень, що передбачені КУ, КУпАП та іншими законами України. Наведені позивачем підстави для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 06.09.2019 року серії ВБ № 000089 не є такими, що впливають на законність та обґрунтованість звільнення позивача від відповідальності, а тому не можуть бути прийняті в якості достатніх для задоволення позовних вимог повністю або частково. На підставі викладеного, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали адміністративної справи, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

З вимог ч.1 ст. 2 КАС України вбачається, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Як вбачається з вимог ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Судом встановлено, що 06.09.2019 року провідним спеціалістом відділу з благоустрою та екології виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області Сковирко С.О. було складено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серії ВБ № 000083, в якому зазначено, що в режимі фото/відео зйомки зафіксоване порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу (ПДР України) Opel Astra, державний номерний знак НОМЕР_1 , а саме 06.09.2019 року о 10 год. 47 хв. в м. Мелітополі по вул. Г.України в районі будинку № 52 здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від пішохідного переходу. За вказані дії передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 122 КУпАП. У відношенні власника (належного користувача) транспортного засобу буде винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Фото/відеоматеріали транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, викладено на офіційному веб-сайті /а.с.6/.

Постановою про накладення адміністративного стягнення серії ВБ № 000089 від 06.09.2019 року ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп. В постанові зазначено, що 06.09.2019 року о 10 год. 47 хв. в м. Мелітополі, вул. Героїв України в районі буд. 52, транспортний засіб Opel Astra, 1.4, державний номерний знак НОМЕР_1 здійснив зупинку ближче 10 метрів до пішохідного переходу, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП /а.с.7/.

Частиною 3 статті 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - ПДР). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з положеннями підпункту 1.25 пункту 1 «Горизонтальна розмітка» розділу 34 «Дорожня розмітка» горизонтальна розмітка нерегульованого пішохідного переходу має дублювати на покритті знак 1.32 «Пішохідний перехід».

Однак, з досліджених судом матеріалів справи, а саме наданих фотоматеріалів, встановлено, що в місці зупинки позивача - ОСОБА_1 та місці нанесення на покритті дорожньої розмітки нерегульованого пішохідного переходу відсутній знак 1.32 «Пішохідний перехід», який має дублювати вказана дорожня розмітка.

У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Слід зазначити, що позивач в адміністративному позову посилається на те, що постанова є незаконною, оскільки спеціалісти відділу благоустрою та екології органів місцевого самоврядування не мають повноваження розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Однак, ч. 1 ст. 279 1 КУпАП передбачено, що виконавчі комітети (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчі органи, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 92, 99 (якщо правопорушення вчинено громадянином), статтею 104, частинами першою, третьою та шостою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів у межах відповідного населеного пункту, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), статтями 127-2, 141, 142, 152, частинами першою - п`ятою та восьмою статті 152-1, статтею 159, статтею 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтею 179, статтею 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), частиною четвертою статті 181, частиною першою статті 182, статтями 183, 197, 198 цього Кодексу.

Таким чином, відповідач згідно рішення № 80 від 11.04.2019 року посадовим особам відділу з благоустрою та екології виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області був наділений повноваженнями, зокрема, розглядати справи, передбачені частинами першою і третьою статті 122 КУпАП.

В позовних вимогах позивач також просить покласти судові витрати на відповідача.

Однак, відповідно до положень ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки відповідачем не надано суду доказів скоєння позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, суд прийшов до висновку, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.

Відтак провадження у справі про адміністративне правопорушення має бути закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій, у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 20 березня 2020 року №540-IX».

За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закону №540-IX під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170,178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407,424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-78, 241-246, 250, 255, 286, 293-295 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до провідного спеціалісту відділу благоустрою та екології виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ВБ № 000089, винесену провідним спеціалістом відділу з благоустрою та екології виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області Сковирко С.О. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп.

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя: