Справа № 640/19200/18
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2020-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2020 року м. Київ № 640/19200/18

Суддя Окружного адміністративного суду м. Києва Смолій І.В., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа Державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коваль Любов Іванівна про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

До Окружного адміністративного суду м.Києва звернулось Акціонерне товариство "Укртрансгаз" з позовом до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа Державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коваль Любов Іванівна в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Коваль Л.І. від 30.10.2018 року №56443615 про накладення штрафу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначає, що на примусовому виконанні у державного виконавця Печерського РВ ДВС у міста Київ перебуває виконавче провадження №56443615 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 17.04.2018 у справі №910/5710/17 про зобов`язання ПАТ "Укртрасгаз" збільшити на особовому рахунку ПАТ «Укрнафта» обсяг природного разу на 3642,584 тис.м.куб. Державним виконавцем 29.10.2018 була винесена вимога (повторна) про виконання судового рішення та встановлений строк для повідомлення про його виконання до 07.11.2018. При цьому, 30.10.2018 (тобто до закінчення встановленого виконавцем строку для надання пояснень) державний виконавець Печерського РВ ДВС міста Київ Коваль Л.І. винесла оскаржувану постанову. З урахуванням наведеного позивач стверджує про те, що постанова про накладення штрафу №56443615 від 30.10.2018 порушує вимоги частини першої статті 19, частини другої статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" та винесена передчасно. Крім того представник позивача звертає увагу суду на невідповідність оскаржуваної постанови положеннями Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802), а саме: не містить імені та по батькові виконавця, який її виніс, а також не містить конкретних мотивів, за яких виконавець прийняв рішення про накладення на боржника штрафу, а містить лише загальне посилання на норми права, якими встановлено порядок виконання рішення немайнового характеру. До того ж, як стверджує позивач, рішення у справі №910/5710/17 про зобов`язання природного газу на 3 642,584 тис. м. куб. виконано Боржником 06.11.2018 в повному обсязі (що підтверджується актом приймання-передачі природного газу в підземних сховищах газу). Наведене в сукупності слугувало для позивача підставою для звернення до суду із вимогою про скасування

На виконання вимоги суду відповідачем подано відзив на за Печерського РВ ДВС міста Київ надійшли матеріали виконавчого провадження №56443615.

Пояснення від третьої особи до суду також не надходили.

Ознайомившись із письмово викладеними доводами позивача, дослідивши подані документи і матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На примусовому виконанні у державного виконавця Печерського РВ ДВС міста Київ перебуває виконавче провадження №56443615 з примусового виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/5710/17 щодо зобов`язання ПАТ "Укртрансгаз" збільшити на особовому рахунку ПАТ «Укрнафта» обсяг природного разу на 3642,584 тис.м.куб.

29.10.2018 державним виконавцем на адресу Боржника направлена вимога: "Невідкладно, а саме: до 07.11.2018 повідомити про стан виконання вищевказаного рішення суду та з`явитись на прийом до державного виконавця 07.11.2018 з 15-00 до 18-00 та надати письмові пояснення щодо виконання або причин невиконання вищевказаного рішення суду".

Як вбачається з відбитку штемпеля вхідної кореспонденції АТ "Укртрансгаз", вказана вимога отримана позивачем 31.10.2018. При цьому, якість наданих відповідачем матеріалів виконавчого провадження не дозволяє ідентифікувати дату відправлення зазначеної вимоги на адресу Боржника.

30.10.2018 державним виконавцем Печерського РВ ДВС міста Київ винесена постанова про накладення штрафу в сумі 5100,00 гривень за невиконання судового рішення.

Не погоджуючись із зазначеною постановою позивач звернувся до суду із даним позовом.

Спеціальні норми, якими врегульовуються спірні правовідносини, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас частиною другою статті 74 вказаного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Наведені норми законодавства дають підстави для висновку, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Аналогічний висновок висловлено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 127/9870/16-ц (провадження № 12-93гс18) та від 30 січня 2019 року у справі № 161/8267/17 (провадження № 14-604цс18).

Надаючи правову оцінку встановленим у справі обставинам з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, суд зважає на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Отже, виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

В той же час, відповідно до частин другої і третьої статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Разом з тим, згідно з частиною першою статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Проаналізувавши наведені норми, суд вказує на те, що обов`язковою умовою накладення на боржника штрафу є закінчення строку виконання, встановленого державним виконавцем.

Водночас, зі змісту вимоги державного виконавця від 29.10.2019 за №56443615, що передувала винесенню постанови №56443615 від 30.10.2018 про накладення штрафу, вбачається, що на Боржника покладено обов`язок надати письмові пояснення щодо виконання судового рішення або причини невиконання такого рішення в термін до 07.11.2018.

Не зважаючи на визначену у вимозі дату виконання вимог державного виконавця, останнім, на наступний день після складення вимоги прийнято постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100,00 грн, зобов`язано останнього виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

При цьому, судом не може бути взято до уваги вимогу, що була сформована державним виконавцем 29.10.2018 року із визначенням десятиденного терміну на виконання рішення суду, оскільки оскаржувана постанова від 30.10.2018, що прийнята саме після складення вимоги від 29.10.2018, в своїй мотивувальній частині, всупереч положенням абзацу 8 пункту 7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802) не містить мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків).

До того ж, доказів направлення вимоги на адресу боржника і отримання останнім матеріали виконавчого провадження №56443615 не містять.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що державний виконавець, не дочекавшись закінчення строку, встановленого ним у вимозі від 29.10.2018 №56443615, в порушення вимог частини другої статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" прийняв постанову № 56443615 від 30.10.2018, якою наклав на боржника штраф у розмірі 5100,00 грн.

Таким чином, проаналізувавши вказані обставини у сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем передчасно прийнято оскаржувану постанову у зв`язку з чим, вона визнається судом протиправною та підлягає скасуванню.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 2 цього Кодексу встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності прийнятого ним рішення щодо накладення про накладення на позивача - Боржника у ВП №56443615 штрафу.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 7-11, 19, 73-77, 79, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

вирішив:

Позов Акціонерного товариства "Укртрансгаз" задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коваль Любов Іванівна №56443615 від 30.10.2018 про накладення штрафу.

Стягнути на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (, 01021, м. Київ, вул. Кловський узвіз, 9/1) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (01011, м. Київ, вул. Різницька, 11-Б, )

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя І.В. Смолій