Справа № 175/4974/19
Суддя: Новік Л. М.
Дата ухвалення: 2020-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 175/4974/19
Провадження № 2-адр/175/1/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2020 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Новік Л.М.,

за участю секретаря - Сапай О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Новицького Андрія Сергійовича, Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серія ІД № 00015606 від 30 вересня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ :

До суду надійшла заява позивача про ухвалення додаткового судового рішення у справі №175/4974/19, на виконання ст. 139 КАС України позивач подав докази щодо понесених судових витрат на правову допомогу і просить стягнути з Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради (код 42403446, місцезнаходження: 49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 75 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Сторони повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАСУ у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та письмові докази, додані до заяви про відшкодування судових витрат, суд дійшов наступного висновку.

Рішенням від 03.06.2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Новицького Андрія Сергійовича, Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серія ІД № 00015606 від 30 вересня 2019 року задоволено. Постанову Інспектора з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Новицького Андрія Сергійовича серії ІД№00015606 від 30 вересня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 225,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП - скасовано. Провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрито.

Як вказує у своїй заяві позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн., з яких 5000,00 грн. підтверджуються доданими до заяви про розподіл судових витрат доказами: договором про надання правничої допомоги від 15.12.2019 р. №46, додатковою угодою № 1 до вказаного договору, актом приймання-передачі №1 від 09.06.2020 року за договором про надання правової допомоги до Договору №46 від 15.12.2019 року. Також позивач стверджує, що виходячи з засад розумності та для дотримання адвокатської етики у позовній заяві під час обчислення орієнтовного розрахунку судових витрат позивачем не враховано «гонорар успіху», адже зворотнє означало б грубе порушення адвокатської етики, в т.ч. п.2 ст. 13 Правил адвокатської етики, тому «гонорар успіху» в розмірі 1000,00 грн. в даній справі на думку позивача, правомірно може бути стягнуто з відповідача.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-5 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі можуть оскаржити судове рішення щодо судових витрат, якщо це стосується їхніх інтересів.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

За приписами, наведеними у частинах 1-3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Частиною другою статті 134 КАС України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Разом з цим, суд зауважує, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації понесених у зв`язку з розглядом справи втрат на правничу допомогу необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем суду надано: договором про надання правничої допомоги від 15.12.2019 р. №46, додатковою угодою № 1 до вказаного договору, актом приймання-передачі №1 від 09.06.2020 року за договором про надання правової допомоги до Договору №46 від 15.12.2019 року.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу (оплати заявлених витрат), позивачем не надано суду жодного доказу.

Враховуючи встановлені обставини, висновки Великої Палати Верховного Суду та відсутність в матеріалах справи доказів, що підтверджують оплату заявлених витрат на професійну правничу допомогу, суд доходить висновку про безпідставність заяви про ухвалення додаткового судового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивача.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 252, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Новицького Андрія Сергійовича, Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серія ІД № 00015606 від 30 вересня 2019 року - відмовити.

Копію цієї ухвали надіслати (вручити) сторонам у справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного ухвали.

Суддя Л.М. Новік