Справа № 360/1738/20
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2020-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

01 липня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1738/20

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Свергун І.О.,

за участі секретаря судового засідання - Карча В.М.,

представника позивача - Рудої В.Ю.,

представника відповідача - Лигіна О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до приватного підприємства «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені в сумі 257650,01 грн,

ВСТАНОВИВ:

27.04.2020 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - позивач, ЛОВ ФСЗІ) до приватного підприємства «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто» (далі - відповідач, ПП «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто»), в якому позивач просив суд стягнути з ПП «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто» на користь ЛОВ ФСЗІ адміністративно-господарську санкцію за 2019 рік у сумі 257187,05 грн та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій за період з 16 квітня 2020 року по 21 квітня 2020 року у розмірі 462,96 грн, разом - 257650,01 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач надав до ЛОВ ФСЗІ звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за формою № 10-ПІ за 2019 рік.

28.02.2020 позивачем було направлено до державної служби зайнятості запит про надання відповідачем інформації про вільні робочі місця (вакансії), на які можливе працевлаштування осіб з інвалідністю, а також про випадки відмови у працевлаштуванні осіб, направлених для працевлаштування, та здійснення роботодавцем замовлення на професійне навчання або підготовку особи з інвалідністю у разі відсутності фахівців з потрібними професіями серед застрахованих у державній службі зайнятості осіб з інвалідністю.

12.03.2020 на адресу позивача надійшла відповідь на запит, з якої вбачається, що відповідач у 2019 році подавав до служби зайнятості інформацію про наявність вільних робочих місць для осіб з інвалідністю, відмов підприємства у працевлаштуванні осіб з обмеженими фізичними можливостями за направленням центру зайнятості не було, замовлень щодо професійного навчання або підготовки не надходило від роботодавця.

Позивач вважає, що відповідач здійснив не всі можливі заходи для працевлаштування осіб з інвалідністю. У разі подання державній службі зайнятості лише інформації про попит на робочу силу (вакансії), на які можливе працевлаштування осіб з інвалідністю (форма 3-ПН), не можна вважати, що роботодавець зробив усе можливе для працевлаштування фахівця з інвалідністю.

Для виконання нормативу робочих місць для осіб з інвалідністю роботодавець має брати активну участь у заходах, що проводить державна служба зайнятості для працевлаштування осіб з інвалідністю, а саме: забезпечувати для осіб з інвалідністю робочі місця з відповідною оплатою праці з урахуванням професійно-кваліфікаційного складу безробітних, зареєстрованих в державній службі зайнятості; здійснювати підбір робочого місця працівникам на підприємстві, де настала інвалідність; приймати на роботу осіб з інвалідністю, які безпосередньо звертаються до підприємств, установ, організацій за працевлаштуванням; пристосовувати робочі місця для осіб з інвалідністю з урахуванням рекомендацій медико-соціальної експертної комісії та індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю; у разі необхідності створювати спеціальні робочі місця за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів; здійснити замовлення на професійне навчання або підготовку особи з інвалідністю у разі відсутності фахівців з потрібними професіями серед зареєстрованих у державній службі зайнятості осіб з інвалідністю. Професійне навчання на замовлення роботодавця здійснюють центри професійно-технічної освіти державної служби зайнятості, центри професійної реабілітації осіб з інвалідністю Міністерства соціальної політики України та інші навчальні заклади; брати участь у заходах, що організовують центри зайнятості для роботодавців з метою підбору кандидатів на роботу: ярмарках, міні-ярмарках вакансій, презентації професій, зустрічах, з метою вирішення проблем та обговорення перспектив працевлаштування осіб з інвалідністю.

Відповідач не виконав усіх вище перелічених заходів щодо виконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю. Державна служба зайнятості в своєму листі від 14 вересня 2016 року № ДЦ-01-6415/0/616 «Щодо обов`язковості подання форми № 3-ПН та заходів з працевлаштування інвалідів» також надала аналогічне пояснення щодо заходів, які є обов`язковими для роботодавців при виконанні нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю.

Враховуючи інформацію за звітом 10-ПІ за 2019 рік, вбачається невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2019 році, у зв`язку з чим нарахована адміністративно-господарська санкція у розмірі 257187,05 грн, яку відповідач повинен був сплатити до 15 квітня 2020 року, про що був повідомлений листом від 28.02.2020 № 215/03-10.

Також позивачем здійснено розрахунок пені за прострочення відповідачем сплати адміністративно-господарської санкції з 16.04.2020 по 21.04.2020 з урахуванням облікової ставки НБУ у розмірі 10 % річних за кожен день прострочення.

Ухвалою суду від 30.04.2020 відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

12.05.2020 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов (арк. спр. 53-54), в обґрунтування якого останній послався на таке. Закон зобов`язує підприємства забезпечити працевлаштування особи з інвалідністю шляхом створення робочих місць для таких осіб з урахуванням стану здоров`я, здібностей і професійних навичок осіб з інвалідністю, направлених на підприємство органами з їх працевлаштування, визначеними статтею 18 Закону № 875. При цьому нормами чинного законодавства щодо соціальної захищеності інвалідів в Україні на підприємства покладено обов`язок по забезпеченню певної кількості місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, що не супроводжується обов`язком пошуку інвалідів для працевлаштування на створені ним робочі місця. Такий обов`язок покладено на органи працевлаштування, перелічені в ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». Закон № 875 не вимагає, щоб роботодавець самостійно займався пошуком осіб з інвалідністю для працевлаштування на створені робочі місця.

Окрім того, адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв`язку зі скоєнням правопорушення. Разом із тим, відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Частиною другою наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

На підприємстві відповідача створені робочі місця для осіб з інвалідністю у кількості 7 місць. За інформацією Сєвєродонецького міського центру зайнятості згідно з листом за вих. №13/04-584 протягом 2017-2019 років підприємством регулярно проводилося інформування Сєвєродонецького міського центру зайнятості про наявність вільних місць на підприємстві, які могли б зайняти особи з інвалідністю; регулярно подавалися звіти про наявність вакансій за формою № 3-ПН, а також звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за формою № 10-ПІ. Особам, які відповідали вимогам вакансій, було запропоновано звернутись на підприємство для подальшого працевлаштування. Відмов підприємства у працевлаштуванні осіб з інвалідністю за направленням центру зайнятості не було.

Відповідач вважає, що ним не вчинено господарського правопорушення, отже, немає підстав для накладення адміністративно господарських санкцій. Тому відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

20.05.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив (арк. спр. 57-58), в якій останній зазначив, що чинне законодавство покладає на роботодавців обов`язок організувати навчання, перекваліфікацію і працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до медичних рекомендацій, встановити, на їх прохання неповний робочий день або неповний робочий тиждень та створити пільгові умови праці.

Відповідно до листа Головного управління ДПС у Луганській області 2018/10/12-32-52-06 від 19.03.2020 на підприємстві ПП «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто» в січні 2019 року працювало дві особи з інвалідністю. Відповідач цю інформацію ніякими документами не підтверджує. У липні 2019 року взагалі не працювали особи з інвалідністю. Тому позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 25.05.2020 запропоновано ПП «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто» надати до суду належним чином завірені копії - для долучення до матеріалів справи, та їх оригінали - для огляду в судовому засіданні, таких документів: накази про прийняття на роботу та звільнення з роботи осіб з інвалідністю, які працювали у відповідача протягом січня-грудня 2019 року; журнал реєстрації наказів з кадрових питань, в якому зареєстровано накази щодо прийняття на роботу та звільнення з роботи осіб з інвалідністю, які працювали у відповідача протягом січня-грудня 2019 року; копії довідок МСЕК про встановлення інвалідності особам, які працювали у відповідача протягом січня-грудня 2019 року; копію штатного розпису на 2019 рік; звіти за формою № 3-ПН, які подавалися до державної служби зайнятості у 2019 році; витребувано від Сєвєродонецького міського центру зайнятості належним чином завірені копії звітів ПП «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто» за формою № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» за 2019 рік.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеному в позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов такого.

ПП «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто» зареєстровано як юридичну особу 16.09.2008, № запису 0002547, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 28.04.2020 за № (арк. спр. 44-46).

ПП «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто» (ідентифікаційний код 36077806) відповідно до Порядку реєстрації підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовують найману працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70, зареєстровано у ЛОВ ФСЗІ 31.08.2018 за реєстраційним номером 44/129/874, про що свідчить довідка про реєстрацію роботодавця у відділенні Фонду соціального захисту інвалідів від 23.08.2018 за № 268 (арк. спр. 29).

27.02.2020 ПП «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто» на виконання вимог Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70, подало до ЛОВ ФСЗІ звіт від 21.02.2020 про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2019 рік, в якому зазначило середньооблікову кількість штатних працівників облікового складу за рік - 139 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, - 1 особа; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" - 6 осіб; фонд оплати праці штатних працівників (тис. грн) - 7149,8 грн; середньорічна заробітна плата штатного працівника (грн) - 51437,41 грн; сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштуванням інвалідів - 0 грн (арк. спр. 30).

28.02.2020 за вих. № 215/03-10 позивачем на адресу ПП «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто» направлено лист з проханням своєчасно здійснити сплату адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю у 2019 році до 15 квітня 2020 року, не допускаючи нарахування пені за звернення до суду за примусовим стягненням боргу, який отримано відповідачем 02.03.2020 (арк. спр. 31-34).

28.02.2020 позивач направив на адресу Сєвєродонецького міського центру зайнятості запит № 226//05/01-02, чи надавалися ПП «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто» до Сєвєродонецького міського центру зайнятості відомості про вільні робочі місця (вакансії), на які можливе працевлаштування осіб з інвалідністю, а також про випадки відмови роботодавцем у працевлаштуванні осіб з інвалідністю, які направлялися центром зайнятості, протягом 2017, 2018, 2019 років; чи здійснювалося ПП «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто» замовлення до Сєвєродонецького міського центру зайнятості на професійне навчання або підготовку особи з інвалідністю у разі відсутності фахівців з потрібними професіями серед зареєстрованих у державній службі зайнятості осіб з інвалідністю (арк. спр. 35-36).

ЛОВ ФСЗІ отримано відповідь Сєвєродонецького міського центру зайнятості від 12.03.2020 № 13/04-584 з інформацією про надання протягом, зокрема, 2019 року звітності за формою 3-ПН, з зазначенням того, що особам, які відповідали вимогам вакансій, було запропоновано звернутися на підприємство для подальшого працевлаштування. Відмов підприємства у працевлаштуванні осіб з інвалідністю за направленням центру зайнятості не було. Замовлень до Сєвєродонецького міського центру зайнятості на професійне навчання або підготовку осіб з інвалідністю від ПП «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто» не було (арк. спр. 39).

За несвоєчасну сплату ПП «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто» адміністративно-господарських санкцій за 2019 рік ЛОВ ФСЗІ нараховано підприємству пеню в сумі 462,96 грн, про що зазначено у розрахунку суми позову, пред`явленого щодо стягнення заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю (арк. спр. 8).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Закон України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 № 875-XII (далі - Закон № 875) визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами.

Відповідно до статті 7 Закону № 875 законодавство про соціальну захищеність осіб з інвалідністю в Україні складається з цього Закону та інших актів законодавства, що видаються відповідно до нього.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 875 забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина третя статті 18 Закону № 875).

Статтею 18-1 Закону № 875 визначено, що особа з інвалідністю, яка не досягла пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованою у державній службі зайнятості як безробітна.

Рішення про визнання особи з інвалідністю безробітною і взяття її на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання особи з інвалідністю на підставі поданих нею рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів.

Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням її побажань.

Державна служба зайнятості може за рахунок Фонду соціального захисту інвалідів надавати дотацію роботодавцям на створення спеціальних робочих місць для осіб з інвалідністю, зареєстрованих у державній службі зайнятості, а також проводити професійну підготовку, підвищення кваліфікації і перепідготовку цієї категорії осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Положеннями статті 19 Закону № 875 визначено, що:

- для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця (частина перша);

- підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення (частина друга);

- підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону (частина третя).

Аналіз зазначених положень Закону№ 875 дає підстави для висновку про те, що обов`язки роботодавців стосовно забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування полягають у:

виділенні та створенні робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальних робочих місць;

створенні для осіб з інвалідністю умов праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації;

забезпеченні інших соціально-економічних гарантій, передбачених чинним законодавством;

наданні державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування осіб з інвалідністю;

звітуванні Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

у разі невиконання такого нормативу - щороку сплачувати відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції.

Таким чином, судом установлено, що обов`язок підприємства зі створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком займатися пошуком таких осіб для працевлаштування. Такий обов`язок покладений на державну службу зайнятості.

Згідно з частиною першою статті 20 Закону № 875 підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк (частина друга статті 20 Закону № 875).

Відповідно до частини четвертої статті 20 Закону № 875 адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Спірні у цій справі санкції застосовуються до суб`єктів господарювання уповноваженими органами державної влади за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, а тому є адміністративно-господарськими санкціями.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 50 Закону України 5 липня 2012 року № 5067-VI «Про зайнятість населення» роботодавці зобов`язані: своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про: попит на робочу силу (вакансії); заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання за два місяці до вивільнення.

Відповідно до пункту 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70, інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування осіб з інвалідністю роботодавці подають до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця за формою, затвердженою Мінсоцполітики за погодженням із Держстатом.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316 (у редакції наказу Міністерства соціальної політики України від 05 грудня 2016 року № 1476), затверджено Форму звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", яка подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Наведене свідчить про те, що обов`язок підприємства щодо створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком підбирати і працевлаштовувати таких осіб на створені робочі місця. Такий обов`язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в частині першій статті 18 Закону № 875.

Однак, на підприємство покладається обов`язок створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю та інформувати про таку кількість створених робочих місць органи працевлаштування.

Підприємство не несе відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, якщо воно розробило необхідні заходи по створенню для них робочих місць, зокрема, створило робочі місця для таких осіб та своєчасно, достовірно, в повному обсязі проінформувало відповідні установи, але фактично не працевлаштувало особу з інвалідністю з причин незалежних від нього: відсутність осіб з інвалідністю, відмова особи з інвалідністю від працевлаштування на підприємство, бездіяльність державних установ, які повинні сприяти працевлаштуванню особам з інвалідністю.

На виконання вимог абзацу третього пункту 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70, щодо надання до центру зайнятості інформації про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування осіб з інвалідністю, ПП «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто» відповідно до Порядку подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316 (у редакції наказу Міністерства соціальної політики України від 05 грудня 2016 року № 1476) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 червня 2013 року за № 988/23520, подавало до Сєвєродонецького міського центру зайнятості звітність форми № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)": від 31.01.2019 про наявність 1 вакансії механіка, 2 вакансій слюсаря з ремонту колісних транспортних засобів, 10 вакансій водіїв а/з, 1 вакансії інженера з б/р, 1 вакансії техніка-електрика, 1 вакансії слюсаря-електрика з ремонту електроустаткування для працевлаштування осіб з інвалідністю (арк. спр. 97-100), від 28.02.2019 про наявність 1 вакансії механіка, 2 вакансій слюсаря з ремонту колісних транспортних засобів, 10 вакансій водіїв а/з, 1 вакансії інженера з б/р, 1 вакансії техніка-електрика, 1 вакансії слюсаря-електрика з ремонту електроустаткування для працевлаштування осіб з інвалідністю (арк. спр. 93-96), від 28.03.2019 про наявність 1 вакансії механіка, 2 вакансій слюсаря з ремонту колісних транспортних засобів, 10 вакансій водіїв а/з, 1 вакансії інженера з б/р, 1 вакансії техніка-електрика, 1 вакансії слюсаря-електрика з ремонту електроустаткування для працевлаштування осіб з інвалідністю (арк. спр. 89-92), від 26.04.2019 про наявність 1 вакансії механіка, 2 вакансій слюсаря з ремонту колісних транспортних засобів, 10 вакансій водіїв а/з, 1 вакансії інженера з б/р, 1 вакансії техніка-електрика, 1 вакансії слюсаря-електрика з ремонту електроустаткування для працевлаштування осіб з інвалідністю (арк. спр. 101-104), від 31.05.2019 про наявність 1 вакансії механіка, 2 вакансій слюсаря з ремонту колісних транспортних засобів, 10 вакансій водіїв а/з, 1 вакансії інженера з б/р, 1 вакансії техніка-електрика, 1 вакансії слюсаря-електрика з ремонту електроустаткування для працевлаштування осіб з інвалідністю (арк. спр. 105-108), від 26.06.2019 про наявність 1 вакансії механіка, 2 вакансій слюсаря з ремонту колісних транспортних засобів, 10 вакансій водіїв а/з, 1 вакансії інженера з б/р, 1 вакансії техніка-електрика, 1 вакансії слюсаря-електрика з ремонту електроустаткування для працевлаштування осіб з інвалідністю (арк. спр. 109-112), від 31.07.2019 про наявність 1 вакансії механіка, 2 вакансій слюсаря з ремонту колісних транспортних засобів, 10 вакансій водіїв а/з, 1 вакансії інженера з б/р, 1 вакансії техніка-електрика, 1 вакансії слюсаря-електрика з ремонту електроустаткування для працевлаштування осіб з інвалідністю (арк. спр. 113-116), від 30.08.2019 про наявність 1 вакансії механіка, 2 вакансій слюсаря з ремонту колісних транспортних засобів, 10 вакансій водіїв а/з, 1 вакансії інженера з б/р, 1 вакансії техніка-електрика, 1 вакансії слюсаря-електрика з ремонту електроустаткування для працевлаштування осіб з інвалідністю (арк. спр. 117-120), від 30.09.2019 про наявність 1 вакансії механіка, 2 вакансій слюсаря з ремонту колісних транспортних засобів, 10 вакансій водіїв а/з, 1 вакансії інженера з б/р, 1 вакансії техніка-електрика, 1 вакансії слюсаря-електрика з ремонту електроустаткування для працевлаштування осіб з інвалідністю (арк. спр. 121-124), від 30.10.2019 про наявність 1 вакансії механіка, 2 вакансій слюсаря з ремонту колісних транспортних засобів, 10 вакансій водіїв а/з, 1 вакансії інженера з б/р, 1 вакансії техніка-електрика, 1 вакансії слюсаря-електрика з ремонту електроустаткування для працевлаштування осіб з інвалідністю (арк. спр. 125-128), від 28.11.2019 про наявність 2 вакансій механіка, 2 вакансій слюсаря з ремонту колісних транспортних засобів, 10 вакансій водіїв а/з, 1 вакансії інженера з б/р, 1 вакансії техніка-електрика, 1 вакансії слюсаря-електрика з ремонту електроустаткування для працевлаштування осіб з інвалідністю (арк. спр. 129-132), від 27.12.2019 про наявність 2 вакансій механіка, 2 вакансій слюсаря з ремонту колісних транспортних засобів, 10 вакансій водіїв а/з, 1 вакансії інженера з б/р, 1 вакансії техніка-електрика, 1 вакансії слюсаря-електрика з ремонту електроустаткування для працевлаштування осіб з інвалідністю (арк. спр. 133-136).

Протягом 2019 року на підприємстві працювало 2 особи з інвалідністю, що не є спірним питанням у даній справі, та на підтвердження чого відповідачем надано копії наказів від 21.11.2017 № 165/к про прийняття на роботу ОСОБА_1 з 22.11.2017 (арк. спр. 141), наказу від 09.07.2018 № 118/к про прийняття на роботу ОСОБА_2 з 10.07.2018 (арк. спр. 138), пенсійного посвідчення ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 (арк. спр. 143), довідки до акта огляду МСЕК щодо ОСОБА_2 (арк. спр. 139-140), наказ від 01.10.2019 № 109/к-1 про звільнення ОСОБА_1 з 01.10.2019 (арк. спр. 142).

Як встановлено судом, та підтверджується листом Сєвєродонецького міського центру зайнятості від 12.03.2020 № 13/04-584, відмов підприємства у працевлаштуванні осіб з інвалідністю за направленням центру зайнятості не було (арк. спр. 39).

Вищезазначене свідчить, що відповідачем вживалися заходи щодо працевлаштування осіб з інвалідністю на вакантні посади у підприємстві. Фактів відмови у працевлаштуванні осіб з інвалідністю при розгляді справи судом не встановлено.

Твердження представника позивача про невжиття відповідачем всіх можливих заходів для працевлаштування осіб з інвалідністю протягом 2019 року суд при вирішенні адміністративної справи не враховує, оскільки відповідальність, визначена статтею 20 Закону № 875, настає для роботодавців за нестворення у необхідній кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, а не за невжиття заходів по пошуку осіб з інвалідністю для працевлаштування.

Адміністративно-господарські санкції за незайняті особами з інвалідністю робочі місця є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв`язку зі скоєнням правопорушення.

Згідно зі статтею 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Отже, для стягнення адміністративно-господарських санкцій слід виходити із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов`язань та встановлення в діях або бездіяльності підприємства складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій.

У постанові від 26.06.2018 у справі № 806/1368/17 Верховний Суд зробив правовий висновок про те, що обов`язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов`язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування. Отже, своєчасно та в повному обсязі надавши інформацію про попит на вакансії, підприємство, фактично, вживає усіх залежних від нього передбачених законом заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.

Зважаючи на вжиття ПП «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто» всіх залежних від нього заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, суд вважає, що позивач намагається покласти на відповідача відповідальність у вигляді фінансових санкцій та пені за відсутність у населеному пункті за місцем знаходження підприємства осіб з інвалідністю, які бажають працевлаштуватись, що є неприпустимим.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій у розмірі 257187,05 грн за невиконання у 2019 році нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю та 462,96 грн пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій.

Судові витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 139 КАС України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 9, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до приватного підприємства «Сєвєродонецьке Комфорт-Авто» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені в сумі 257650,01 грн відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 06 липня 2020 року.

Суддя І.О. Свергун