Справа № 160/2201/19
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року Справа № 160/2201/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кадникової Г.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «ЛОГІСТІК-БЕТ» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
Приватне підприємство «ЛОГІСТІК-БЕТ» (далі ПП «ЛОГІСТІК-БЕТ», позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними дій Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі ГУ ДФС у Дніпропетровській області, відповідач) щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки відповідно до наказу №5939-п від 17.10.2018 року, за результатами якої складено акт.
Ухвалою суду від 12.03.2019р. справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Відповідач надав до суду відзив, у якому просив у задоволенні позовної заяви відмовити посилаючись на те, що дії посадової особи ГУ ДФС у Дніпропетровській області відповідають вимогам податкового законодавства щодо порядку та підстав проведення перевірки та зазначено, що у контролюючого органу є лише обов`язок направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу платника податку та відсутність обов`язку пересвідчитись у фактичному повідомленні суб`єкта господарювання перед початком проведення відповідного заходу контролю.
Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Позивач не погоджується з висновками вказаної перевірки та вважає, що у відповідача взагалі відсутні законодавчо обґрунтовані підстави для проведення перевірки, оскільки наказ про проведення перевірки отримано вже після проведення перевірки.
Отже, спір між сторонами виник з підстав правомірності дій відповідача щодо належного повідомлення позивача про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.
Спірні правовідносини врегульовані положеннями Податкового кодексу України.
Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно до п.п.20.1.4. п.20.1. ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Підпунктами 62.1.3 п.63.1 ст.63 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно до п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Пунктом 78.4 ст.78 Податкового кодексу України передбачено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Абзац 2 пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України передбачає, що право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Так, за змістом пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Відповідно до п.42.2 ст.42 Податкового кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Згідно до абз.6 п.42.4 ст.42 Податкового кодексу України, у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Так, за змістом п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Аналіз зазначених норм податкового законодавства дає підстави зробити висновок, що право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається контролюючому органу лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено копію наказу про проведення такої перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
При цьому, суд зазначає, що «належне повідомлення» не обмежується лише надісланням за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованого листа з повідомленням про вручення, а включає також і факт отримання платником податків такого листа, що узгоджується з приписами ст.42 Податкового кодексу України.
Отже, виходячи з викладених норм Податкового кодексу України, можна зробити висновок, що тільки виконання умов належного сповіщення платника податків про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, надає право контролюючому органу розпочати таку перевірку.
Тобто, з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.
Як вбачається з матеріалів справи, наказом ГУ ДФС у Дніпропетровській області №5939-п від 17.10.2018 року призначено документальну позапланову невиїзну перевірку ПП «ЛОГІСТІК-БЕТ», який направлено на юридичну адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отримано останнім 29.11.2018 року (а.с. 17-18).
Водночас, контролюючим органом в період з 19.11.2018 року по 23.11.2018 року проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПП «ЛОГІСТІК-БЕТ», тобто до моменту отримання позивачем наказу про призначення такої перевірки.
Таким чином, на підставі вищезазначених норм законодавства та наявними доказами у матеріалах справи, суд дійшов висновку про протиправність дій податкового органу щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «ЛОГІСТІК-БЕТ», що полягають у порушенні процедури повідомлення позивача про контрольний захід, призначений відповідачем.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
Так, відповідачем до суду не надано доказів належного повідомлення позивача про ознайомлення позивача з наказом і письмовим повідомленням про дату початку та місце проведення такої перевірки до початку проведення такої перевірки, що є обов`язковою вимогою ст 79 Податкового кодексу України.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем не дотримано приписів податкового законодавства в частині належного повідомлення про здійснення контрольного заходу до його початку, зокрема документальної позапланової невиїзної перевірки, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно з ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1'921грн. 00коп., що підтверджується платіжним дорученням №615 від 06.02.2019 року, підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.
Керуючись статтями ст.ст. 72-77, 139, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов Приватного підприємства «ЛОГІСТІК-БЕТ» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Приватного підприємства «ЛОГІСТІК-БЕТ» відповідно до наказу №5939-п від 17.10.2018 року, за результатами якої складено акт.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова