Справа № 200/1758/20-а
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2020-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 р. Справа№200/1758/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Н-ТРАНС» до Департаменту транспорту та зв`язку Маріупольської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу №7 «Про поновлення та подовження проведення перевірки у перевізників», виданий 03.02.2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року Приватне підприємство «Н-ТРАНС» (далі за текстом - Приватне підприємство, позивач) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту транспорту та зв`язку Маріупольської міської ради (надалі - Департамент транспорту, відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу №7 «Про поновлення та подовження проведення перевірки у перевізників», виданий 03.02.2020 року (в подальшому - Спірний наказ).

Позовні вимоги мотивовані тим, що03 лютого 2020 року відповідачем видано Спірний наказ №7 «Про поновлення та подовження проведення перевірки у Перевізників», за яким строком з 04.02.2020 року по 13.02.2020 року поновлено та продовжено проведення перевірки дотримання законодавства щодо компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян автомобільним транспортом загального користування на міських маршрутах за період з 01.01.2018 року по 30.09.2019 року позивача. Позивач вважає спірний наказ протиправним, оскільки Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не передбачено зупинення, відновлення, подовження строку здійснення планового заходу, а здійснення планового заходу не може перевищувати десяти робочих днів, крім того, у Департаменту відсутні повноваження на проведення перевірок дотримання законодавства щодо компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян автомобільним транспортом загального користування на міських маршрутах, а тому спірний наказ суперечить законодавству та підлягає скасуванню у судовому порядку.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2020року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду письмові заперечення проти позову та всі докази на їх підтвердження, які наявні у відповідача.

22 червня 2020 рокуна адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, згідно якому відповідач позовні вимоги не визнає з огляду на їх необґрунтованість, зазначивши, що Департамент транспорту здійснював перевірку фінансово-господарської діяльності позивача як перевізника, який надає послуги з перевезення пасажирів на підставі договорів з уповноваженим органом місцевого самоврядування, та має право на отримання компенсації за перевезення пільгової категорії населення, а не здійснював державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, як зазначає позивач, тому посилання на Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» є безпідставними. Департамент проводив перевірку в межах законодавчих документів, яку регулюють спірні правовідносини, що ніяким чином не порушує право позивача на свободу підприємницької діяльності та заборону незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини, тому спірний наказ №7 «Про поновлення та подовження проведення перевірки у Перевізників» прийнятий в межах чинного законодавства. У зв`язку з викладеним, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач, Приватне підприємство «Н-ТРАНС», відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зареєстроване 31.10.2000Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради Донецької області, за №0000444, місцезнаходження: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Артема, 82 (а.с. 11).

Господарську діяльність позивач здійснює згідно зі статутом, затвердженим рішенням засновника від 22.06.2006 року (а.с. 12-22).

З наявних у справі письмових доказів судом встановлено, що відповідно до наказу №98 від 02.10.2019 року «Про проведення перевірки у Перевізників», виданогодиректором Департаменту транспорту та зв`язку Маріупольської міської ради, наказано провести з 07.10.2019 по 21.10.2019 перевірку у Перевізника (Приватне підприємство «Н-Транс») дотримання законодавства щодо компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян автомобільним транспортом загального користування на міських маршрутах за період з 01.01.2018 по 30.09.2019. Наказ з супровідним листом були надіслані на електронну адресу позивача 02.10.2019 року (а.с. 25-29).

07.10.2019 року посадовими особами Департаменту розпочато планову перевірку позивача, що відображено в Журналі реєстрації перевірок (а.с. 30-37).

Відповідно до службової записки від 10.10.2019 року, у зв`язку з виробничою завантаженістю перевірку дотримання законодавства щодо компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян автомобільним транспортом загального користування на міських маршрутах за період з 01.01.2018 по 30.09.2019 у Приватному підприємстві «Н-Транс» начальник відділу планування, контролю та бухгалтерського обліку Департаменту просила зупинити з 10.10.2019 року (а.с. 32).

04.11.2019 року начальник відділу планування, контролю та бухгалтерського обліку Департаменту звернулась зі службовою запискою з проханням поновити перевірку позивача з 06.11.2019 по 14.11.2019 (а.с. 33).

Наказом №7 від 03.02.2020 року «Про поновлення та подовження проведення перевірки у Перевізників» строком з 04.02.2020 року по 13.02.2020 року поновлено та подовжено проведення перевірки дотримання законодавства щодо компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян автомобільним транспортом загального користування на міських маршрутах за період з 01.01.2018 по 30.09.2019 у Перевізника (Приватне підприємство «Н-Транс) (а.с. 35).

04.02.2020 року Приватне підприємство «Н-Транс» звернулось до Департаменту з листом, в якому зазначило, що підприємство вважає, що перевірка була закінчена 14.11.2019 року, оскільки документів про його зупинення на адресу ПП «Н-Транс» не надходило, тому подальше проведення перевірки підприємства є безпідставним та суперечить законодавству (а.с. 36-37).

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

Як слідує з преамбули Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон про державний нагляд) цей Закон визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Державним наглядом (контролем), у розумінні ст. 1 цього ж Закону, є діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

На підставі ст. 2 Закону про державний нагляд, дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. Дія цього Закону не поширюється, в тому числі, на відносини, що виникають під час здійснення контролю за дотриманням бюджетного законодавства.

Разом з цим, за приписами ст. 3 Господарського кодексу України (ГКУ), під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Тобто, норми Закону про державний нагляд розповсюджуються на правовідносини із контролю за господарською діяльністю (в межах предмету спору - діяльність із надання послуг) і не поширюються на правовідносини із контролю за дотриманням бюджетного законодавства.

Разом з тим, ст. 35 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що перевезення пасажирів автобусами в режимі регулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах загального користування на договірних умовах із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 29 наведеного Закону органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані надати перевізникам, які здійснюють пільгові перевезення пасажирів та перевезення пасажирів за регульованими тарифами, компенсацію відповідно до закону.

Діяльність відповідача регламентується Положенням про департамент транспорту та зв`язку Маріупольської міської ради, затвердженим у новій редакції рішенням міської ради від 26.09.2018 року № 7/35-3106 (далі за текстом - Положення про департамент).

Зокрема, за розділом 1 наведеного Положення, департамент транспорту та зв`язку Маріупольської міської ради є виконавчим органом міської ради, та є юридичною особою.

Департамент виконує функції головного розпорядника бюджетних коштів згідно компетенції, відносно, в тому числі, перевізників, які надають послуги з перевезення пасажирів на підставі укладених договорів з органом місцевого самоврядування на мають право на отримання компенсації за перевезення пільгових категорій населення (пункт 1.10 Положення).

А отже, відповідач відносно позивача є головним розпорядником бюджетних коштів, оскільки між ними укладено відповідний договір на компенсацію, та за яким позивач має право на отримання компенсації за перевезення пільгових категорій населення, що слідує з акту проведення перевірки позивача від 12.03.2020 року № 6 та не спростовується сторонами.

До функцій відповідача, відповідно до пункту 4.15 Положення про департамент, в тому числі відноситься здійснення перевірки фінансово-господарської діяльності, цільового та ефективного використання бюджетних коштів.

При цьому, до прав департаменту також відноситься здійснення перевірки виконання перевізниками умов договору про організацію перевезень пасажирів автомобільним транспортом на автобусних маршрутах м. Маріуполь (пункт 5.22 Положення про департамент).

З положень пункту 18) ст. 2 Бюджетногокодексу України слідує, що головними розпорядниками бюджетних коштів є бюджетні установи в особі їх керівників, які відповідно до статті 22 цього Кодексу отримують повноваження шляхом встановлення бюджетних призначень.

Разом з цим, головний розпорядник бюджетних коштів, в тому числі, здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі (підпункт 7) частини 5 ст. 22 Бюджетного кодексу України).

На підставі ст. 26 цього ж Кодексу, контроль за дотриманням бюджетного законодавства спрямований на забезпечення ефективного і результативного управління бюджетними коштами та здійснюється на всіх стадіях бюджетного процесу його учасниками відповідно до цього Кодексу та іншого законодавства, а також забезпечує, в тому числі: 1) оцінку управління бюджетними коштами (включаючи проведення державного фінансового аудиту); 2) правильність ведення бухгалтерського обліку та достовірність фінансової і бюджетної звітності; 3) досягнення економії бюджетних коштів, їх цільового використання, ефективності і результативності в діяльності розпорядників бюджетних коштів шляхом прийняття обґрунтованих управлінських рішень; 4) проведення аналізу та оцінки стану фінансової і господарської діяльності розпорядників бюджетних коштів; 5) запобігання порушенням бюджетного законодавства та забезпечення інтересів держави у процесі управління об`єктами державної власності.

Таким чином, відповідачем проводилася перевірка не господарської діяльності позивача, а правильності отримання та використання бюджетних коштів, отриманих за перевезення пільгових категорій населення, у межах повноважень, визначених Бюджетним кодексом України та Положенням про департамент.

З урахуванням наведеного, судом не приймаються посилання позивача на порушення відповідачем норм Закону про державний нагляд, оскільки спірні правовідносини знаходяться поза межами предмету його регулювання.

Відносно процедури проведення перевірки суд виходить з наступного.

Проведення перевірок департаментом транспорту та зв`язку Маріупольської міської ради врегульовано Порядком проведення перевірок Департаментом транспорту та зв`язку Маріупольської міської ради, затвердженим наказом вказаного департаменту від 12.04.2019 року № 41/1 (далі - Порядок проведення перевірок).

Як слідує з п. 1.1 вказаного Порядку, основним завдання перевірок є реалізація функцій щодо загальної організації та управління виконанням місцевого бюджету, координації діяльності учасників бюджетного процесу з питань виконання місцевого бюджету.

Перевірки є планові або позапланові, що проводяться за місцезнаходженням об`єкту перевірки.

Основними цілями перевірок є, в тому числі, дотримання вимог Бюджетного кодексу України, контроль за дотриманням бюджетного законодавства, контроль за економією бюджетних коштів, та інші (розділ 2 Порядку проведення перевірок).

На підставі розділу 3 Порядку проведення перевірок перевірки проводяться з виходом на об`єкт перевірки (суцільно чи вибірково) та камерально без виходу на місце.

Спеціалісти департаменту, що проводять планову перевірку, повідомляє об`єкт перевірки про дати її початку та закінчення за 3 робочих дня до початку перевірки одним із наступних способів: особисто, через канцелярію, рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням (п. 3.5, 4.5 Порядку проведення перевірок).

За п. 3.6 вказаного Порядку склад, кількість спеціалістів та строки проведення перевірки визначаються Департаментом. Строк проведення перевірки продовжується за рішенням директора Департаменту, а понад визначену Порядком тривалість - за рішенням суду на строк, що не перевищує 15 робочих днів для планової перевірки та 5 - для позапланової.

У разі продовження строку перевірки в межах визначеної тривалості, спеціалісти Департаменту зобов`язані пред`явити керівнику об`єкта контролю чи його заступнику копію листа або копію службової записки з продовженим строком проведення перевірки (п. 3.9 Порядку).

Відповідно до п. 3.17 Порядку планова перевірка може бути зупинена у разі необхідності за погодженням з директором Департаменту. При цьому перевірка повинна бути закінчена протягом 90 робочих днів. Рішення про зупинення та поновлення перевірки приймає директор Департаменту за письмовим поданням керівника відповідного відділу, що проводить перевірку. У разі зупинення перевірки на строк понад 3 робочих днів, Департамент надсилає об`єкту контролю письмове повідомлення/службову записку про дату зупинення перевірки, або повідомляє в телефонному режимі з подальшим наданням письмового повідомлення/службової записки про поновлення перевірки. Поновлення проведення перевірки можливе одразу після повідомлення про це об`єкта контролю. Строк, на який зупинено перевірку, не включається до тривалості її проведення.

Наказом про проведення планової перевірки від 02.10.2019 року № 98 визначено тривалість проведення перевірки позивача: з 07.10.2019 року по 21.10.2019 року, тобто 15 календарних днів.

Як слідує зі службової записки відповідача від 10.10.2019 року, перевірка позивача зупинена з 10.10.2019 року, тобто на четвертий день з дня початку її проведення.

Спірним наказом від 03.02.2020 року № 7 строком з 04.02.2020 року по 13.02.2020 року поновлено та подовжено проведення перевірки позивача.

А отже, перевірка проведена з урахуванням пунктів 3.6, 3.9, 3.17 Порядку проведення перевірок, позивач повідомлений про її зупинення, поновлення та подовження шляхом направлення позивачу відповідних службових записок, а отже судом не встановлено порушень локального правового акту - вказаного Порядку проведення перевірок з боку відповідача.

Додатково до наведеного суд також виходить з наступного.

За ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративною справою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пп. 1) п. 1 ст. 4 цього ж Кодексу).

При цьому, за приписами ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Між тим, відповідно до приписів частини першої статті 55 Конституції України, пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 9-зп від 25 грудня 1997 року, будь-яка особа має право звернутись до суду, якщо її права порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Тобто, оспорювані позивачем дії або бездіяльність відповідача повинні мати безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом або позбавлення можливості повністю чи в частині реалізувати належне цій особі право, або шляхом безпідставного покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Разом з цим, держава законами встановлює критерії, за якими право на доступ до суду не є абсолютним.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Позивачем у заявленому позові не було конкретизовано та сформульовано, в чому саме виразилося порушення передбачених Конституцією та законами України його прав, свобод та охоронюваних інтересів у сфері публічно-правових відносин у зв`язку прийняттям відповідачем Спірного наказу про поновлення та продовження перевірки, тим більш за умови того, що за результатами перевірки відповідачем складений відповідний акт перевірки.

Відтак, з огляду на викладене суд вважає, що Спірним наказом про поновлення та продовження перевірки фактично не порушуються права позивача, оскільки не породжують, не змінюють та не припиняють його права і обов`язки саме у сфері публічно-правових відносин.

З огляду на вищенаведене, на думку суду, у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах вимог ст. 18 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано.

Разом з цим позивачем не доведено порушення його прав, свобод та охоронюваних інтересів у сфері публічно-правових відносин у зв`язку із прийняттям відповідачем Спірного наказу про поновлення та продовження перевірки.

Крім того, Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі «Проніна проти України» від 18.07.2006 зазначив, що «п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент».

Наведене також кореспондується з практикою Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, рішення від 10 лютого 2010 року, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили обґрунтованість заявленого позову, суду не надано, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Зважаючи на відмову у задоволенні позову, розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Приватного підприємства «Н-ТРАНС» до Департаменту транспорту та зв`язку Маріупольської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу №7 «Про поновлення та подовження проведення перевірки у перевізників» від 03.02.2020 року - відмовити повністю.

Судове рішення складено та підписано 02 липня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Строк оскарження підлягає застосуванню з урахуванням приписів Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID - 2019)» від 30.03.2020 року №540.

Суддя В.М. Чучко