Справа № 280/5327/19
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2020-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
01 липня 2020 року м. Дніпросправа № 280/5327/19
Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Прокопчук Т.С., Кругового О.О.,
за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі №280/5327/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Запорізькій області, про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2019 р., залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2020 р., задоволено адміністративний позов ТОВ "Груп Інтрейд" до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.

15 червня 2020 р. до Третього апеляційного адміністративного суду від представника позивача адвоката Жечева С.О. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, а саме - витрат позивача на правничу допомогу у розмірі 3200,00 грн. В обґрунтування заяви представник позивача вказує на те, що він подавав заяву про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3200,00 грн., яка полягала у підготовці відзиву на апеляційну скаргу в адміністративній справі № 280/5327/19. До заяви про стягнення витрат на правничу допомогу були надані всі докази фактичного понесення таких витрат позивачем. Проте, у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2020 р. не було вирішено питання про судові витрати.

16 червня 2020 р. до апеляційного суду надійшла заява Головного управління ДПС у Запорізькій області про зменшення витрат на правничу допомогу. У заяві відповідач посилається на необґрунтованість судових витрат позивача у розмірі 3200,00 грн. за підготовку відзиву на апеляційну скаргу відповідача у даній категорії справ.

Сторони, належним чином повідомлені про день, місце і час розгляду заяви, суду уповноважених представників не направили, про причини неприбуття не повідомили.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі частини 4 статті 229 цього ж Кодексу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою сторін.

Колегія суддів вважає, що зазначена заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з положеннями частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини 3 цієї ж статті для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 р. у справі "Баришевський проти України," від 10 грудня 2009 р. у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 р. у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 р. у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Верховний Суд у постанові від 17 вересня 2019 р. у справі № 810/3806/18 зазначив, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.

На підтвердження понесених позивачем судових витрат в сумі 3200 грн. на оплату професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції представником позивача - адвокатом Жечевим С.О. до суду надано копії: рахунку-фактури № СФ-0000101 від 27.05.2020; платіжного доручення №435 від 27.05.2020; акта приймання-передачі № ОУ-0000015 від 27.05.2020; розрахунку гонорару (додаток до акта приймання-передачі № ОУ-0000015 від 27.05.2020); договору-доручення про надання правової допомоги від 04.07.2019; додаткової угоди до договору-доручення про надання правової допомоги від 04.07.2019; ордеру.

Враховуючи надані представником позивача документи на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, підстави для відмови у їх відшкодуванні -відсутні.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що заявлена позивачем сума, сплачена ним за підготовку відзиву на апеляційну скаргу, не є співмірною складності спору. При вирішенні питання про відшкодування витрат, колегія суддів враховує наступні обставини: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Судом першої інстанції справа віднесена до категорії незначної складності, а зміст відзиву на апеляційну скаргу частково відтворює доводи та аргументи, які викладались позивачем в адміністративному позові. Заявлена адвокатам кількість витраченого часу на підготовку відзиву на апеляційну скаргу - 4 години, колегія суддів вважає неспівмірними із складністю виконаної адвокатом роботою. Колегія суддів вважає, що підготовка відзиву на апеляційну скаргу, який наявний в матеріалах справи, не потребувала витрачання такої кількості годин, тому присуджує на користь позивача витрати на правничу допомогу на стадії апеляційного провадження на суму 800 грн. із розрахунку однієї години роботи адвоката, як зазначено в розрахунку (а.с.200).

Колегія суддів вважає, що понесені позивачем судові витрати мають бути стягнуті за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області, рішення якого визнані протиправними. Державна податкова служба України в межах предмета позову протиправних дій щодо позивача не вчиняла, протиправних рішень не приймала. Її участь в якості відповідача у справі обґрунтована наявністю повноважень із реєстрації податкових накладних, якими Головне управління ДПС у Запорізькій області не наділено. Оскільки порушення прав позивача допущено Головним управлінням ДПС у Запорізькій області, а відновлення цих прав здійснюється Державною податковою службою України в силу повноважень, остання не має відшкодовувати судові витрати.

Керуючись статтями 252, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі № 280/5327/19 задовольнити частково.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" (вул. Брянська, буд. 15, офіс 25, м. Запоріжжя; ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, 166, м. Запоріжжя, 69107; ) судові витрати на суму 800 (вісімсот) гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили 01 липня 2020 р. та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з урахуванням пункту 3 Розділу VІ Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України №540-ІХ від 30 березня 2020 р.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий