Справа № 420/7625/19
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2020-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

02 липня 2020 року м. Одеса Справа № 420/7625/19

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А.

за участі секретаря Ягенської К.О., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Дужій С.Г.

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву про відвід за позовом ОСОБА_1 до Савранської селищної ради Одеської області про визнання протиправними та нечинними рішень,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Савранської селищної ради Одеської області про визнання протиправними та нечинними рішень.

Ухвалою суду від 29.01.2020 року вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 03.03.2020 року позовна заява залишена без розгляду.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2020 року ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 03.03.2020 року скасована, та справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.

02.07.2020 року позивачем до суду подано письмову заяву про відвід головуючого судді Іванова Е.А. Вх.№25415/20, в якій він зазначає, що в п`ятому абзаці ухвали від 03.03.2020 року суддею використано прикметник «достеменно» щодо того коли позивачу стало відомо про оскаржувані рішення; в підготовчому засіданні позивач не міг почути запитання суду, не розчув їх та жодних пояснень не надавав; безпідставно відмовлено в приєднанні до матеріалів справ письмових доказів, що свідчать про протиправність та умисел дій голови Савранської селищної ради Дужія С.Г. ; судді було достеменно відомо з тексту оспорюваних рішень та того що оспорюється нормативно-правовий акт те, що він оспорюється протягом всього часу чинності, ане 6 місяців як стверджено в ухвалах суду та навмисно винесено протиправну ухвалу від 03.03.2020 року, все перелічене дає підстави вважати про упереджену позицію головуючого судді з метою не об`єктивного розгляду справи та залишення його позову без задоволення в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував, та вважає заяву необґрунтованою.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст.31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Частиною 11 ст.40 КАС України передбачено, що питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Враховуючи, що заява про відвід судді надійшла в день проведення підготовчого засідання, така заява розглядається судом, що розглядає справу.

Вивчивши матеріали адміністративної справи та дослідивши наведені позивачем обставини, суд вважає, що заява про відвід головуючого у справі судді Іванова Е.А. задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Згідно зі статями 126, 129 Конституції України, незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Це положення узгоджується з ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Положеннями статей 36, 37 КАС України наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя не може брати участь у розгляді адміністративної справи і відводиться.

Так, відповідно до ч.1 ст.36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого ст.31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст.37 цього Кодексу, а саме обставин щодо недопустимості повторної участі судді в розгляді справи.

Таким чином, підстави для відводу та самовідводу судді можна поділити на безумовні, які чітко визначені законом і наявність яких має наслідком обов`язковий відвід чи самовідвід судді, і оціночні, які вимагають дослідження і певної оцінки.

До оціночних підстав належать такі підстави: 1) якщо суддя прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 2) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Для відводу судді за наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість судді.

Тобто, в даному випадку особа, яка заявляє відвід судді із вказаних підстав, повинна навести конкретні факти такої заінтересованості, упередженості, необ`єктивності судді та підтвердити їх відповідними доказами, що дають підставу для застосування даної норми.

У відповідності до ст.15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Положення зазначеної статті випливають з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків.

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є обов`язковими для виконання Україною. У статті 17 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так ЄСПЛ розрізняє, чи в конкретній справі суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в його упередженості (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK). Крім того згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ по справі Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

Суд зазначає, що підстави, на які посилається ОСОБА_1 у заяві про відвід судді не є такими, що можуть викликати сумнів у неупередженості судді, вони зводяться лише до незгоди позивача із порядком прийнятих процесуальних рішень - ухвалами суду від 03.03.2020 року, якими відмовлено в приєднанні документів доданих до клопотань до матеріалів справи та повернено позивачу, позовна заява залишена без розгляду.

Суд зазначає що незгода сторони з процесуальним рішенням судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч.4 ст.36 КАС України).

Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в п.10 Постанови №8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, заява позивача про відвід мотивована, зокрема, незгодою позивача зі змістом ухвал суду винесених без виходу до нарадчої кімнати та занесених до протоколу судового засідання 03.03.2020 року та ухвали суду про залишення позовної заяви без розгляду від 03.03.2020 року, що не може бути підставою для відводу головуючого судді Іванова Е.А.

Крім того ухвала суду від 03.03.2020 року про залишення позовної заяви без розгляду оскаржена позивачем в судовому порядку.

Будь-яких інших доказів, які б свідчили про наявність передбачених ст.36 КАС України підстав для відводу судді Іванова Е.А., позивачем до суду не надано, з матеріалів справи та доводів заяви також не вбачається.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, наведені заявником підстави упередженості та необ`єктивності головуючого судді Іванова Е.А. є лише його суб`єктивним сприйняттям обставин, що стосуються процесуальних дій судді та його процесуальних рішень, а тому відповідно до ч.4 ст.36 КАС України та п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади» не можуть бути підставою для відводу.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що заява позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 248, 256 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача про відвід судді відмовити

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені ст.256 КАС України.

Ухвала суду оскарженню не підлягає, але заперечення на неї можуть бути викладені в апеляційній скарзі на рішення суду.

Повний текст ухвали виготовлено 06.07.2020 року.

Суддя Е.А.Іванов