Справа № 160/13508/19
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2020-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіНіколайчук С.В.
при секретарі судового засіданняФедуркіній А.В.
представника позивача представник відповідача Шилов С.О., не з`явився (повідомлений належним чином)
28 грудня 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю "Бетон-пласт" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою головного управління ДФС у Дніпропетровській області, у якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області від 17.09.2019 року № 383-п про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ "Бетон-Пласт";
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не погоджується з винесеними наказом про проведення перевірки та податковими повідомленнями-рішеннями, зазначаючи, що у позивача наявні всі необхідні документи, що підтверджують реальність здійснення господарських операцій. Зауваження відповідача, викладені в акті перевірки, є суб`єктивним поглядом відповідача на здійснення позивачем господарської діяльності,а самі висновки відповідача безпідставними та необґрунтованими. Відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між позивачем у ланюгу постачань та його безпосереднім контрагентом. Позивачем не було отримано повідомлення про проведення перевірки та було позбавлено права на надання пояснень щодо висунутих зауважень, здійснення в подальшому такої перевірки є незаконною дією контролюючого органу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.01.2020 року відкрито за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23.01.2020 року об 13:20 год.
На виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.01.2020 року на адресу суду від відповідача 23.01.2020 року надійшов відзив на позовну заяву.
В наданому до суду відзиві зазначено, що підставою для проведення перевірки стало ненадання позивачем пояснень та їх документального підтвердження на обов`язковий запит контролюючого органу. ТОВ «Бетон-Пласт» здійснено безпідставне документальне оформлення нереальних господарських операцій по взаємовідносинам з ТОВ «Хадлей Корпорейшн», МПП «БМД И КО», ТОВ «Інста-Груп» та складено первинні документи, які не відображають реальність проведених господарських операцій.
В судове засідання, призначене на 23.01.2020 року, представники сторін не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, судом відкладено розгляд справи на 27.02.2020 року.
29.01.2020 року представником позивача надано суду відповідь на відзив, в якій зазначено, що відзив відповідача не містить заперечень щодо поданих позивачем до позовної заяви документів, а тому позивач вважає, що відповідач погоджується з тим фактом, що документи відповідають вимогам чинного законодавства. Позивач зазначає, що рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень отримані особою з прізвищем ОСОБА_1 , яка невідома позивачу. Право на оскарження наказу про проведення перевірки позивач має незалежно від того чи відбулась така перевірка.
В судове засідання, призначене на 27.02.2020 року, представники сторін не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, судом відкладено розгляд справи на 12.03.2020 року.
В судове засідання, призначене на 12.03.2020 року, представники сторін не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, судом відкладено розгляд справи на 09.04.2020 року для надання додаткових доказів.
08.04.2020 року від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
В судове засідання, призначене на 09.04.2020 року, представники сторін не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, судом відкладено розгляд справи на 07.05.2020 року для виклику сторін.
В судове засідання, призначене на 04.06.2020 року, з`явився представник позивача.
Ухвалою Днепропетровского окружного адміністративного суду від 04.06.2020 року витребувано від:
17.06.2020 року від представника позивача надійшли пояснення, в яких зазначено, що позивачем неможливо встановити особу ОСОБА_1 , який є отримувачем кореспонденції від відповідача. У зв`язку з тим, що видаткова накладна №52 від 12.04.2019 року була втрачена, позивач звернувся до ТОВ «Інстра-Груп» з проханням надати нову накладну повторно, зазначена накладна була сформована пізніше, тому в поле з реквізитами автоматично підтягнулись дані поточного (актуального) рахунку.
В судове засідання, призначене на 18.06.2020 року, з`явився представник позивача та підтримав обрану правову позицію.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
17.09.2019 року відповідачем винесено наказ №383-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки «ТОВ «Бетон-Пласт» (код 34456933).
В преамбулі наказу зазначені підставі для проведення перевірки п.п.19-1.1.1 п. 19-1.1 ст. 19-1, п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п.75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78, п.82.2 ст. 82 Податкового кодексу України.
На підставі направлень від 17.09.2019 року №186, №187, відповідно до п.п.19-1.1.1 п. 19-1.1 ст. 19-1, п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п.75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78, п.82.2 ст. 82 Податкового кодексу України, на підставі наказу від 17.09.2019 року №383-п відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Бетон-Пласт» з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Халдей Корпорейшн» за період з 01.09.2018 року по 30.09.2018 року, з ПММ «БМД И КО» за період з з 01.09.2018 року по 30.09.2018 року, з ТОВ «Сємбіз-1» за період з 01.09.2018 року по 30.09.2018 року, ТОВ «Кріс Авто» за період з 01.09.2018 року по 30.09.2018 року, ТОВ «Інста-Груп» за період з 01.04.2019 року по 30.04.2019 року.
Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Бетон-Пласт» п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 200.4 ст. 200 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 981382 грн., що призвело до:
- заниження податку на додану вартість за період вересень 2018 року в сумі 562481 грн.;
- заниження податку на додану вартість за період квітень 2019 року в сумі 8459 грн.;
- завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за період вересень 2018 року у сумі 297401 грн.;
- завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за період квітень 2019 року у сумі 113041 грн.
На підставі акта перевірки відповідачем винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 02.12.2019 року:
Не погодившись з прийнятими наказом про проведення перевірки та податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Стосовно позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу про проведення перевірки, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 62 Податкового кодексу України, одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.
Тривалість перевірок, визначених у ст.78 цього Кодексу, не повинна перевищувати 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 5 робочих днів, для фізичних осіб - підприємців, які не мають найманих працівників, за наявності умов, визначених в абзацах третьому - восьмому цього пункту, - 3 робочі дні, інших платників податків - 10 робочих днів, що прямо регламентовано п.82.2 ст.82 ПК України.
Результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка (пункт 86.1 ст.86 ПК України)
При цьому приписи Податкового кодексу України в цій частині установлюють і певні правила поведінки при здійсненні перевірки як для суб`єкта владних повноважень, так і для платника податків, чітке дотримання яких вимагається задля забезпечення балансу між публічними і приватними інтересами.
Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки відбувається згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова/позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу (пункт 77.6статті 77, пункт 78.5 статті 78 Податкового кодексу України).
Стаття 81 Податкового кодексу України визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.
Абзацами першим-четвертим підпункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Отже, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог Податкового кодексу України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).
Абзац п`ятий підпункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України визначає, що у разі непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється (абзац шостий підпункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України).
Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що законодавцем встановлено випадки, коли платник податків може скористатись правом недопуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки: непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків документів, визначених абзацами другим-четвертим пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України (направлення та наказу на проведення перевірки, службового посвідчення); оформлення документів, вказаних в абзацах другому-третьому пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, з порушенням вимог, встановлених цим пунктом.
Разом з тим, недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки є правом, а не обов`язком платника податків, а тому реалізація права на судовий захист своїх прав та інтересів не може перебувати у залежності від використання особою своїх прав на їх позасудовий захист.
У зв`язку із наведеним слід зазначити, що згідно з положеннями статті 19 Конституції Україниоргани державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 55 Конституції України).
Право на судовий захист відображене і у частині першій статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду із цим позовом), відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 23.06.1997 №2-зп у справі №3/35-313 вказано, що «…за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».
У пункті 5 рішення Конституційного Суду України від 22.04.2008 №9-рп/2008 в справі №1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акту індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.
Зміст наведених положень у їх системному зв`язку дає підстави дійти правового висновку, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
Як встановлено судом, позивач допустив посадових осіб контролюючого органу до перевірки, за результатами якої складено акт та, в подальшому, винесено податкові повідомлення-рішення, які, у свою чергу, оскаржуються позивачем в межах цієї адміністративної справи.
Надаючи оцінку доводам позивача про відсутність підстав для проведення перевірки, судом встановлено наступне.
Перевірку було проведено на підставі наказу від 17.09.2019 року №383-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Бетон-Пласт» (код 34456933).
Підставою для проведення перевірки стало ненадання позивачем пояснень та їх документального підтвердження на обов`язковий запит контролюючого органу.
Вказаний запит було отримано 02.05.2019 року представником позивача «Лисенко», що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, долученого до матеріалів справи.
13.05.2019 року до ГУ ДФС у Дніпропетровській області надійшла відповідь позивача на запит за вих. №10/05 від 10.05.2019 року, в якій зазначено про відсутність підстав для надання витребуваних документів, оскільки запит не відповідає вимогам п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України.
Вказаний запит було отримано 30.07.2019 року представником позивача «Лисенко», що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, долученого до матеріалів справи.
Позивачем не було надано відповіді на зазначений запит.
В судовому засіданні представник позивача вказав, що особа, яка прийняла цей запит не є працівником позивача, тому він його не отримував
У відповідності до положень п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити:
1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує;
2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;
3) печатку контролюючого органу.
Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:
1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;
2) для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу «витягнутої руки» під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом;
3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;
4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків:
- податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування;
- акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної;
5) у разі проведення зустрічної звірки;
6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.
Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом).
Платник податків зобов`язаний подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов`язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання (п.п. 16.1.5 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України).
Жодних пояснень позивачем з обґрунтуванням неможливості документально підтвердити такі пояснення у визначений ст. 73 ПК України строк позивачем на адресу головного управління ДФС у Дніпропетровській області подано не було.
Так, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України передбачено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Оскільки жодних пояснень позивачем надано не було, ГУ ДФС у Дніпропетровській області було правомірно призначено перевірку.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний суд, зокрема у постанові від 11.09.2018 року у справі №813/4042/17, постанові від 19.04.2018 року у справі №810/4282/16, який зазначає, що надання платником податків інформації/її документальних пояснень на запит контролюючого органу унеможливлює проведення позапланової перевірки з підстав, наведених у пп.78.1.1 п.78.1 ст. 78 ПК України.
Отже, у перевіряючих були підстави для проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «Бетон-Пласт».
Щодо твердження позивача про неотримання поштової кореспонденції стосовно призначеної перевірки, а саме: направлення на проведення перевірки, наказ, через отримання їх невідомою позивачу особою, суд зазначає наступне.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (пункт 42.2 статті 42 Податкового кодексу України).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
З аналізу наведених норм встановлено, що документи вважають належним чином надісланими податковим органом, у випадку направлення їх на зареєстровану адресу платника податків.
Судом встановлено, що наказ про проведення перевірки та направлення на перевірку надсилались на зареєстровану адресу позивача та були вручені представнику « ОСОБА_1 ».
Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що документи про проведення перевірки було надіслано позивачеві, при цьому, відповідач не може нести відповідальності за належне отримання позивачем листів.
До того ж, відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам визначається на підставі договору, що укладається абонентом з оператором поштового зв`язку за місцем обслуговування.
Тобто, позивач самостійно визначає як організувати відносини з оператором поштового зв`язку, щоб забезпечити отримання надісланої йому поштової кореспонденції шляхом укладення договору та встановлення абонентської скриньки, отримання кореспонденції безпосередньо у відділенні поштового зв`язку.
Відтак, твердження представника позивача про порушення порядку проведення перевірки шляхом не направлення на його адресу документів про проведення перевірки не знайшли підтвердження під час розгляду справи.
03.09.2018 року між позивачем (покупець) та ТОВ «Хадлей Корпорейшн» (продавець) було укладено договір поставки № п03/09-1 (далі - договір).
Відповідно до п. 1.1. укладеного договору продавець зобов`язується поставі передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах даного договору.
Відповідно до п. 4.2. укладеного договору оплата за відвантажений товар - відстрочка платежу 30 банківських днів.
Відповідно до п. 5.1. укладеного договору поставка здійснюється за адресою, вказаною покупцем.
Відповідно до п. 5.2. укладеного договору перехід права власності на відбувається в момент підписання накладної покупцем.
На виконання умов укладеного договору продавцем поставлено товар, а покупцем сплачено усі належні кошти за поставлений товар.
В подальшому, на виконання умов договору, продавцем поставлено на адресу покупця товар, що підтверджується видатковою накладною від 20.09.2018 року №112 суму 2000000,00 грн. та товарно-транспортною накладною від 20.09.2018 року №112.
Як зазначено позивачем, вказаний товар придбано позивачем у зв`язку із тим, що 06.06.2018 року між позивачем та ПП «Едельвейс-2013» був укладений договір поставки № п06/06-1.
З метою виконання умов вказаного договору, 21.09.2018 року позивач поставив ПП «Едельвейс-2013» товар, зокрема, блок ємностей для первинної та вторинної біологічної очистки в кількості 1 шт.
Як передбачено п. 3.7. вказаного договору, товар вважається переданим постачальником і прийнятий покупцем за кількістю та якістю згідно видаткових накладних, підписаних повноважними представниками обох сторін і скріплених печатками.
02.04.2018 року між позивачем (продавець) та ТОВ «Сємбіз-1» (покупець) було укладено договір поставки № п03/09 (далі - договір № п03/09) на постачання складових, необхідних для виготовлення бетонних плит (кутники, арматура, щебінь, цемент, тощо).
Як передбачено п. 6.1. договору № п03/09, пунктом поставки товару є м. Селідово.
Згідно з п. 6.2. договору № п03/09, доставка товару здійснюється силами та за рахунок покупця.
ТОВ «Сємбіз-1» власними силами здійснювало доставку товару до м. Селідово.
Весь реалізований за договором № п03/09 товар позивач придбав за договором від 23.04.2018 року № п023/4-1, укладеним між МПП «БМД И КО» (продавець) та позивачем (покупець) (далі за текстом - договір № п023/4-1).
Відповідно до п. 6.1. договору № п023/4-1, пунктом поставки товару є м. Селідово.
Як передбачено п. 6.2. договору № п023/4-1, доставка товару здійснюється силами та за рахунок покупця.
Весь реалізований за договором № п03/09 товар позивач придбав за договором від 23.04.2018 року № п023/4-1, укладеним між МПП «БМД И КО» (продавець) та позивачем (покупець) (далі за текстом - договір № п023/4-1).
Відповідно до п. 6.1. договору № п023/4-1, пунктом поставки товару є м. Селідово.
Як передбачено п. 6.2. договору № п023/4-1, доставка товару здійснюється силами та за рахунок покупця.
Щодо оплати за поставлений позивачем товар відповідно до договору № поз/09 між позивачем та ТОВ «Сємбіз-1» 02.04.2018 року було укладено договір поставки № 02/4, за яким у позивача перед ТОВ «Сємбіз-1» був борг у сумі 3108000,00 грн.
Сума поставленого за договором № п03/09 товару складає також 3108000 грн.
28.09.2018 року позивач та ТОВ «Сємбіз-1» уклали акт зарахування зустрічних однорідних вимог.
Таким чином, поставка за договором № п03/09 повністю покрила борг перед ТОВ «Сємбіз-1» за договором №02/4.
Непогашена дебіторська чи кредиторська заборгованість у сторін за вказаними договорами відсутня.
06.04.2019 року між позивачем (покупець) та ТОВ «Інста-груп» (продавець)було укладено договір поставки № п06/04 (далі - договір).
Відповідно до п. 1.1. укладеного договору, продавець зобов`язується поставі передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах даного договору.
Відповідно до п. 5.1. укладеного договору поставка здійснюється за адресою, вказаною покупцем.
Відповідно до п. 5.2. укладеного договору перехід права власності на відбувається в момент підписання накладної покупцем.
Як передбачено п. 6.1. договору пунктом поставки товару є с. Очеретине.
Даний склад позивач використовує згідно з договором позички складського приміщення.
Відповідно до п. 6.2. договору доставка товару здійснюється силами та за рахунок продавця.
В подальшому, на виконання умов договору продавцем поставлено товар, щопідтверджується видатковою накладною від 12.04.2019 року № 52 на суму 729000 грн., за результатами якої продавцем було складено податкову накладну від 12.04.2019 № 130.
Позивач зазначає, що придбаний за даним договором товар (видаткова накладна від 12.04.2019 року № 52) щебінь для будівельних матеріалів фракції 20-40 мм в кількості 330 т та асфальт в кількості 90 т, було продано далі по ланцюгу іншим контрагентам, придбаний щебінь для будівельних матеріалів фракції 20-40 мм був поставлений відповідно до умов договору поставки від 23.04.2018 року № п023/4-1, укладеного між позивачем (продавець) та МПП «БМД И КО» (покупець), придбаний асфальт був поставлений відповідно до умов договору поставки від 23.04.2018 року № 23/04, укладеного між позивачем (продавець) та ТОВ «Днепр Екострой» (покупець).
03.09.2018 року між позивачем (замовник) та мпп «бмд и ко» (виконавець) було укладено договір про надання послуг № у0309/1 (далі - договір).
Відповідно до п.1.1. укладеного договору, виконавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, надавати послуги камаза, номерний знак НОМЕР_1 замовнику, а замовник зобов`язується приймати та оплачувати вартість фактично наданих послуг на умовах цього договору.
Згідно з умовами договору позивачем використовувався транспорт мпп «бмд и ко» під час перевезення каміння бутового, який поставлявся за договором між позивачем та тов «донбассугольстрой».
Між сторонами були підписані акти надання послуг від 10.09.2018 року № 67 та від 11.09.2018 року № 68. відповідно, було здійснено оплату за вказаними актами.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно із п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Пунктом 44.1 ст.44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Згідно з п. 198.3 ст. ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.
Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку.
Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Відповідно до пункту 201.4 статті 201 Податкового кодексу України платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг протягом періоду, за який складається така податкова накладна, постачання яких має безперервний або ритмічний характер: покупцям - платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер протягом періоду, за який складається така податкова накладна, з урахуванням усього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом такого місяця; покупцям - особам, не зареєстрованим платниками податку, - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням всього обсягу постачання товарів/послуг таким покупцям, з якими постачання мають такий характер, протягом такого місяця.
Згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Таким чином, податковий кредит для цілей визначення обєкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Податкова накладна є документом, який підтверджує факт сплати покупцем податку на додану вартість у ціні товару. Як свідчать матеріали справи, зауважень до податкових накладних у контролюючого органу не було.
Суд зазначає, що, відповідно до ч.4 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-ХІV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а його статтею 3передбачено, що бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також в пп.1.2 п.1, пп.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за № 168/704 (далі - Положення №88), первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону та п.2.4 Положення, первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно з п.2.15 та п.2.16 Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.
Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок. Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Згідно з ст. 1 Закону №996-ХІV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції дії або події, що спричинили реальні зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, тобто майновому стані платника податків.
Надаючи оцінку доводам платника податків щодо реальності відображених у бухгалтерському та податковому обліку операцій, суд зазначає, що встановлення мети та факту порушення встановленого порядку оподаткування, ухилення від оподаткування або створення умов для порушення чинного законодавства, відсутності наміру здійснити реальну господарську операцію та її нездійснення із штучним складанням первинних документів може служити підставою для висновку про відсутність оподатковуваної операції та/або відсутність належних первинних документів, що не може мати наслідком внесення в податковий облік відомостей щодо здійснення таких операції, та, відповідно, отримання податкових переваг у вигляді податкового кредиту або витрат, зменшення фінансового результату.
Окремою підставою для відсутності у платника податків права на отримання зазначених податкових переваг є відсутність необхідних первинних документів, що підтверджують здійснення операцій, суттєві недоліки таких документів, або складання таких документів при фактичному нездійсненні заявлених операцій, тобто відображення у первинних документах недостовірних даних.
Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту виникають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг), що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.
Витрати для обрахування податку на прибуток та податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути підтвердженими фактично здійсненими господарськими операціями та належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність їх здійснення.
Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.
Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.
Договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.
Відповідно до наведеного вище визначення господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов`язкова ознака господарської операції, кореспондує з нормами ПК України.
Господарські операції для визначення податкового кредиту та бази оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Первинний документ має дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.
Вищенаведеним вимогам досліджені операції платника податків не відповідають.
Презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом.
У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного.
У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, первинних документів, платник податків відповідно до встановленого обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку.
Обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування обставин справи як принципу адміністративного судочинства.
Відображення у податковому обліку оподатковуваних операцій має бути підтверджено первинними, відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення та понесення витрат. У разі, коли такі документи є недостовірними, тобто не відображають реальних подій (господарської операції), податковий кредит та витрати можуть вважатись не підтвердженими.
В розглянутому спорі підставою для донарахування контролюючим органом податкових зобов`язань, у зв`язку із визнання такими, що не мають правових наслідків первинних документів, є оформлення від імені контрагентів позивача первинних документів за відсутності змісту господарської операції.
- перебуває на обліку в 1029. ГУ ДПС у Київській області (м. Бровари);
- стан платника: 0 - платник податків за основним місцем обліку;
- основний вид діяльності: _63.99- надання інших інформаційних послуг;
- свідоцтво платника ПДВ №200413183 від 01.09.2018 - діюче;
- відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення застрахованим особам та податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого д користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (Форма 1-ДФ) за весь період, діяльності ТОВ "ХАДЛЕЙ КОРПОРЕЙШН" не подавались;
- фінансовий звіт за 2018 рік та податкова декларація з податку на прибуток підприємств підприємством не подано;
- інформація щодо кількості працюючих та наявності ОФ відсутня
- підприємство не є імпортером;
- остання подана звітність з ПДВ - за грудень 2018 р.;
- у 2019 році не звітує.
Слід зазначити, що відповідно до договору поставки від 03.09.2018 №П03/09-1, укладеного між ТОВ "БЕТОН-ПЛАСТ" та ТОВ "ХАДЛЕЙ КОРПОРЕЙШН" в реквізитах ТОВ "ХАДЛЕЙ КОРПОРЕЙШН" зазначено банківський рахунок: п/р НОМЕР_2 відкритий в AT «Банк Кредит Дніпро» МФО 305749. Проте з реєстраційних відомостей ТОВ "ХАДЛЕЙ КОРПОРЕЙШН" встановлено, що зазначений банківський рахунок відкритий лише 09.10.2018, в той час, як відомості про нього внесені у договір від 03.09.2018. Наведене свідчить, що в договір внесено фактично неіснуючі відомості, а сам він укладався без мети вчинення певних дій.
Даний поточний рахунок відображено ТОВ "ХАДЛЕЙ КОРПОРЕЙШН" у видатковій накладній №112 від 20.09.2018 року.
За результатами аналізу ЄРПН та інформаційних бах даних ДПС України щодо ТОВ "ХАДЛЕЙ КОРПОРЕЙШН" та його постачальників, встановлено: не подано до контролюючих органів фінансову звітність з податку на прибуток при реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, що свідчить про несплату підприємством податків; відсутність основних фондів, відсутність працівників; та' документально оформлений продаж ідентифікованого товару походження якого не підтверджується фактом (джерелом) його законного введення в обіг. Виходячи з вищенаведеного, TOB "ХАДЛЕЙ КОРПОРЕЙШН" провадило діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов`язаних з наданням податкової вигоди третім особам.
Факт придбання одних товарів та послуг (робіт, послуг), а реалізація інших товарів (робіт, послуг), які не придбавались, та власними силами не могли бути виготовлені чи виконані, свідчить про те, що підприємством ТОВ "ХАДЛЕЙ КОРПОРЕЙИШ" здійснюється формування схемного податкового кредиту для надання податкової вигоди третім особам, в т.ч. ТОВ "БЕТОН-ПЛАСТ".
Відображенню у податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, а не та, зміст якої лише документально оформлений в первинних документах.
До перевірки не надано сертифікати/паспорти якості на товар.
Розрахунки між підприємствами в вересні 2018 року не здійснювались.
- відомості про держреєстрацію: від 20.05.1993 №196/7Р;
- перебуває на обліку в 522.ТУ ДПС у Донецькій області (м.Слов`янськ);
- стан платника: 0.платник податків за основним місцем обліку;
- основний вид діяльності: _41.20-будівництво житлових і нежитлових будівель;
- свідоцтво платника ПДВ №200321526 від 16.01.2017 - діюче.
Згідно з поданої МПП "БМД И КО" звітності не можливо встановити наявність на підприємстві транспортних засобів.
За результатами аналізу первинних документів, баз даних та ЄРПН в розрізі номенклатурних позицій за весь період діяльності МПП "БМД И КО" встановлено відсутність походження транзитних послуг.
Факт придбання одних товарів та послуг (робіт, послуг), а реалізація інших товарів (робіт, послуг), які не придбавались, та власними силами не могли бути виготовлені виконані, свідчить про те, що підприємством МПП "БМД И КО" здійснюється формувань схемного податкового кредиту для надання податкової вигоди третім особам, в т.ч. ТОВ "БЕТОН-ПЛАСТ".
Згідно інформаційних баз даних ДПС України та в ході аналізу податкової звітності
- перебуває на обліку в 521.ГУ ДПС у Донецькій області (м.Селидове);
- стан платника: 0.платник податків за основним місцем обліку;
- основний вид діяльності: _ 23.61-виготовлення виробів із бетону для будівництва;
- свідоцтво платника ПДВ №200194857 від 01.12.2014 - діюче;
- свідоцтво платника ПДВ №200194857 від 01.12.2014 - діюче;
- ТОВ "СЄМБІЗ-1" є виробником товару - ПБУ 300x80x7.
ТОВ "БЕТОН-ПЛАСТ" укладено договір перевезення вантажу з ТОВ "КРІС АВТО" від 14.08.2018 №1408/18.
- перебуває на обліку в 515.ГУ ДПС у Донецькій області (м.Краматорськ);
- стан платника: 0.платник податків за основним місцем обліку;
- основний вид діяльності: _46.73-оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням;
- свідоцтво платника ПДВ №200349988 від 01.09.2017 - діюче.
- є виконавцем наданих послуг.
ТОВ "БЕТОН-ПЛАСТ" укладено договір поставки з ТОВ "ІНСТА-ГРУП" від 06.04.2019 №П06/04.
ТОВ "БЕТОН-ПЛАСТ" не надано до перевірки сертифікати/паспорта якості на товар.
Розрахунки між підприємствами в квітні 2019 року не здійснювались.
- перебуває на обліку в 829.ГУ ДПС у Запорізькій обл.(Вознесенівський р-н м. Запоріжжя);
- стан платника: 0.платник податків за основним місцем обліку;
- основний вид діяльності: _46.18-діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами;
- свідоцтво платника ПДВ №200437234 від 01.01.2019 - діюче;
- відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам з моменту реєстрації по теперішній час не подано;
- податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (Форма 1-ДФ) у 2019 році не подавався;
- інформація щодо кількості працюючих відсутня;
- інформація щодо наявності основних фондів відсутня;
- підприємство не є імпортером.
Слід зазначити, що відповідно до договору поставки від 06.04.2019 №П06/04, укладеного між ТОВ "БЕТОН-ПЛАСТ" та ТОВ "ІНСТА-ГРУП", в реквізитах ТОВ "ІНСТА-ГРУП" зазначено банківський рахунок: п/р НОМЕР_4 відкритий в AT "ЄПБ" МФО 377090. Проте з реєстраційних відомостей ТОВ "ІНСТА-ГРУП" встановлено, що зазначений банківський рахунок відкритий лише 26.04.2019, в той час, як відомості про нього внесені у Договір від 06.04.2019. Наведене свідчить, в договір внесено фактично неіснуючі відомості, а сам він укладався без мети вчинення певних дій.
Даний поточний рахунок відображено ТОВ "ХАДЛЕЙ КОРПОРЕЙШН" у видатковій накладній №52 від 12.04.2019 року.
Отже, за результатами аналізу ЄРПН та інформаційних бах даних ДПС України щодо ТОВ "ІНСТА-ГРУП" встановлено відсутність основних фондів, відсутність працівників та документально оформлений продаж ідентифікованого товару походження якого не підтверджується фактом (джерелом) його законного введення в обіг.
Виходячи з вищенаведеного, у суду є обгрунтовані сумніви, що ТОВ "ІНСТА-ГРУП" провадило діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов`язаних з наданням податкової вигоди третім особам, в т.ч. і "БЕТОН-ПЛАСТ".
Відображенню у податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, а не та, зміст якої лише документально оформлений в первинних документах.
За результатами аналізу зареєстрованих податкових накладних за квітень 2019 року встановлено наступне блок-схемне відображення ланцюга взаємопов`язаних господарських операцій.
Укладений між ТОВ "ІНСТА-ГРУП" та ТОВ "БЕТОН-ПЛАСТ" договір не опосередковується реальним виконанням операцій, які становлять їх предмет.
Позивачем наданими доказами не доведено суду зворотнє.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на вищевикладене та приписи ч.2 ст.2 КАС України, суд вважає, що відповідач, приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому позов не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судовий збір на користь позивача стягненню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 30 червня 2020 року.

Суддя С.В. Ніколайчук